Справа № 473/6861/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
іменем України

"16" квітня 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого – судді Вуїва О.В.,
за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до 
 ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому вказувало, що 21 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та відповідачкою було укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1320257292607.
Відповідно до договору ТОВ «ФК «Віва Капітал» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 500 грн зі строком користування протягом 120 днів, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 21 листопада 2023 року), а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом. 
У разі порушення позичальницею умов кредитного договору остання зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.
01 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01052024, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №1320257292607 від 21 липня 2023 року. 
Позичальниця свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 18 000 грн, в тому числі:
-заборгованість за кредитом – 4 500 грн;
-заборгованість за процентами – 13 500 грн.
Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідачки у повному обсязі. 
В судове засідання представник позивача Романенко М.Е. не з`явився, проте надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.
Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, судом відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила.
Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в окремому клопотанні не заперечував проти такого порядку вирішення спору. 
Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного.
Зокрема, суд встановив, що 21 липня 2023 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та відповідачкою було укладено Договір про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1320257292607.
Відповідно до договору ТОВ «ФК «Віва Капітал» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 500 грн зі строком користування протягом 120 днів, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути кредит (до 21 листопада 2023 року), а також сплачувати проценти за користування ним у розмірі 2,5 % за кожен день користування кредитом. 
У разі порушення позичальницею умов кредитного договору остання зобов`язалася сплачувати на користь кредитодавця пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України за кожен день прострочення платежу, але не більше 15 % від суми простроченого платежу.
01 травня 2024 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» було укладено Договір факторингу №01052024, за яким первісний кредитор відступив позивачу право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №1320257292607 від 21 липня 2023 року. 
Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
При цьому, згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).
Згідно ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.
Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами. 
Згідно ч. 2 ст. 639 ЦК України (в редакції, чинній на час укладення договору) якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. 
До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. 
Також, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). 
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Віва Капітал» та ОСОБА_1 з дотриманням положень ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» уклали між собою кредитний договір в електронній формі, узгодили у ньому усі істотні умови, відповідно до ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» позичальниця підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. 
Таким чином, ОСОБА_1 набула статусу, прав та обов`язків позичальниці у кредитних правовідносинах з ТОВ «ФК «Віва Капітал», правонаступником якого за договором факторингу є ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Копією довідки ТОВ «ФК «Контрактовий Дім» від 03 червня 2024 року з вих. №5149 (а.с. 27) підтверджено перерахування та зарахування кредиту у загальному розмірі 4 500 грн на зазначену позичальницею банківську картку, що підтверджує повне виконання кредитодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором. 
У той же час, позичальниця свої зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 01 травня 2024 року їй нараховано заборгованість у загальному розмірі 18 000 грн, в тому числі:
-заборгованість за кредитом – 4 500 грн;
-заборгованість за процентами (нарахованими за період з 24 липня 2023 року до 20 листопада 2023 року) – 13 500 грн. 
Заборгованість щодо тіла кредиту, а також щодо процентів за користування кредитом повністю узгоджується з умовами договору (в тому числі узгодженими сторонами розміром процентної ставки та строком кредитування). 
Тому встановлена судом заборгованість на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню 2 422,40 грн судового збору.
Що стосується вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, то в цій частині суд виходить з наступного.
Дійсно, відповідно до вимог ст.ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд в залежності від результату розгляду справи зобов`язаний розподілити між сторонами витрати на професійну правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав суду копію Договору про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року №42649746, укладеного між ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» та адвокатом Лівак І.М., з додатками, що містять перелік, опис та узгоджену сторонами вартість виконаних робіт, необхідних для надання правничої допомоги, зокрема: правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання консультації, витрачений час – 1,5 год, вартість послуги – 2 250 грн; складання позовної заяви, витрачений час – 3 год, вартість послуги – 3 000 грн, формування додатків до позовної заяви, витрачений час – 1 год, вартість послуги –750 грн. Загальна вартість послуг – 6 000 грн. 
Проте у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції.
Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу стягнення заборгованості за кредитним договором. 
Даний спір є спором незначної складності, судова практика щодо яких є сталою і передбачуваною, справа не передбачає необхідності виконання значного обсягу дій та робіт, необхідних для її підготовки та розгляду.
Отже, зважаючи на категорію даної справи, яка є нескладною, враховуючи усталену практику, суд вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не являються співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданих послуг, складності справи, ціні позову, а тому дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 4 500 грн.
Керуючись ст.ст. 141, 258, 259, 263-265, 282, 284, 289 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити повністю. 

Стягнути з  ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» (04112, м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, 8; код ЄДРПОУ 42649746) заборгованість за Договором про надання фінансового кредиту продукту «Кредитна лінія старт» №1320257292607 від 21 липня 2023 року, що утворилася станом на 01 травня 2024 року, а саме: заборгованість за кредитом у розмірі 4 500 (чотири тисячі п`ятсот) гривень; заборгованість за процентами за користування кредитом (за період з 24 липня 2023 року до 20 листопада 2023 року) у розмірі 13 500 (тринадцять тисяч п`ятсот) гривень, а всього в загальному розмірі 18 000 (вісімнадцять тисяч) гривень, а також 6 922 (шість тисяч дев`ятсот двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору. 

Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідачки, яка може бути подана протягом тридцяти днів з дня його складення. 

Рішення може бути оскаржене до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його складення.

Суддя:  О.В. Вуїв