РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
09 квітня 2026 року 	справа № 580/1361/26 	
	м. Черкаси 	

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Орленко В.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить:
Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві рішення №23235008476 від 15.08.2025 року в частині розрахунку спеціального стажу. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійсниїи перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 08.08.2025 року з урахуванням спеціального стажу з 01.01.2004 р. по 30.04.2024 р. на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в подвійному розмірі та виплатити недотримане пенсійне забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, відповідачем протиправно не зараховано до спеціального стажу працівника охорони здоров`я відповідно до Постанови КМУ № 909 період роботи з 01.01.2004 по 30.04.2024 в КНП «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради», що підтверджується трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 14.01.2002 та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу №35 від 23.07.2025. Позивач не погоджується з рішення №23235008476 від 15.08.2025 у вигляді протоколу по пенсійній справі в частині розрахунку спеціального стажу відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи у письмовому провадженні.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надав до суду відзив на позовну заяву, де зазначив, що відповідно до нової редакції статті 60 Закону № 1788, яка набрала чинності з 15.08.2003, стаж не переглядається тим особам, котрі вийшли на пенсію до набуття нею чинності, тобто до зазначеної дати. Натомість особам, які виходять на пенсію після цієї дати стаж за роботу в зазначених закладах, у тому числі і до 15 серпня 2003 року, обчислюється у подвійному розмірі, але тільки для визначення права на пенсію, а визначення розміру пенсії здійснюється за нормою ст. 24 Закону № 1058 тобто в одинарному розмірі за той період, за який щомісяця сплачено не менше мінімального страхового внеску.
З огляду на зазначене, підстав для зарахування вищезазначеного періоду до страхового стажу в подвійному розмірі немає.
Пенсійна виплата нарахована за матеріалами пенсійної справи відповідно до чинного законодавства.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в м.Києві процесуальним правом подати до суду відзив на позовну заяву не скористався.
Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.
Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області та отримує пенсію по інвалідності - рішення №23235008476 від 15.08.2025.
Відповідно до розрахунку стажу, що підтверджується формою РС-право, яка міститься в матеріалах особової пенсійної справи №232350008476: загальний страховий стаж - 23 роки 09 місяців 00 днів з урахуванням кратності відповідно до ст.60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», спеціальний стаж - 01 рік 09 місяців 19 днів (з урахуванням кратності - 03 роки 07місяців 08 днів).
Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з вих. №2300-0303-8/7707 від 30.01.2026, де зазначається, що відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов?язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (зі змінами) за принципом екстериторіальності рішення про призначення пенсії ОСОБА_1 приймали Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України в м. Київ.
Крім того у листі зазначається, що відповідно до статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», згідно з яким обчислюють стаж до 01.01.2004, робота в лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я, у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СПІД, в інших інфекційних закладах (відділеннях)' охорони здоров`я, у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров 'я, а також у закладах з надання психіатричної допомоги зараховується до стажу роботи у подвійному розмірі. Відповідно до статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне 'пенсійне страхування» пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діячо раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років. Отже, для обчислення пенсії по інвалідності ОСОБА_1 із урахуванням страхового стажу за період роботи з 01.01.2004 по 30.04.2024 в подвійному розмірі законодавчі підстави відсутні.
У позовній заяві представник позивача стверджує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду в м. Києві протиправно при прийнятті рішення №23235008476 від 15.08.2025 не зараховано до спеціального стажу працівника охорони здоров`я відповідно до Постанови КМУ № 909 період роботи з 01.01.2004 по 30.04.2024 в КНП «Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради», що підтверджується: трудовою книжкою серії НОМЕР_1 від 14.01.2002; довідкою про підтвердження наявного трудового стажу №35 від 23.07.2025.
Позивач не погоджуючись з рішенням №.23235008476 від 15.08.2025 року у вигляді протоколу по пенсійній справі в частині розрахунку спеціального стажу відповідно до ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення», звернувся до суду за захистом свого майнового права.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує, що відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правовідносини, що виникли між сторонами врегульовано нормами Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Згідно зі статтею 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до частини 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
За приписами частини 4 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Згідно статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.
Стаття 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788) встановлює пільги по обчисленню стажу (зарахування стажу роботи у подвійному розмірі) в деяких медичних закладах, а саме:
- лепрозорних і протичумних закладах охорони здоров`я;
- у закладах (відділеннях) з лікування осіб, заражених вірусом імунодефіциту людини або хворих на СНІД;
- в інших інфекційних закладах (відділеннях) охорони здоров`я;
- у патолого-анатомічних і реанімаційних відділеннях закладів охорони здоров`я;
- у психіатричних закладах охорони здоров`я / закладах з надання психіатричної допомоги.
За приписами статті 1 Закону України від 05.07.2001 №2586 «Про протидію захворюванню на туберкульоз» (далі - Закон №2586):
- протитуберкульозні заклади - лікувально-профілактичні заклади охорони здоров`я (протитуберкульозні диспансери, лікарні, санаторно-курортні, інші заклади) чи їх структурні підрозділи, в яких надається медична допомога хворим на туберкульоз. Перелік протитуберкульозних закладів затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я;
- туберкульоз - соціально небезпечна інфекційна хвороба, що викликається мікобактеріями туберкульозу.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закон №2586 медична допомога хворим на туберкульоз надається амбулаторно або в умовах стаціонару протитуберкульозного закладу відповідно до галузевих стандартів надання медичної допомоги та стандарту інфекційного контролю за захворюванням на туберкульоз.
Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.10.2002 № 385 «Про затвердження переліків закладів охорони здоров`я, лікарських посад, посад фармацевтів, посад фахівців з фармацевтичною освітою (асистентів фармацевтів), посад професіоналів у галузі охорони здоров`я, посад фахівців у галузі охорони здоров`я та посад професіоналів з вищою немедичною освітою у закладах охорони здоров`я», зокрема, затверджено Перелік закладів охорони здоров`я.
Перелік закладів охорони здоров`я містить, зокрема, протитуберкульозний диспансер.
Наказом Міністерства охорони здоров`я від 16.07.2009 №514 затверджено «Перелік туберкульозних закладів», в якому міститься: розділ 1. Лікувально-профілактичні заклади, пункт 1.1 Лікарняні: протитуберкульозний диспансер.
Отже, протитуберкульозний диспансер належить до закладу охорони здоров`я, в якому надається медична допомога хворим на туберкульоз, що є інфекційною хворобою, а тому робота у такому медичному закладі має бути зарахована до стажу роботи у подвійному розмірі.
Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного суду від 27.04.2023 у справі №160/14078/22.
Згідно трудової книжки серії НОМЕР_1 від 14.01.2002 та довідки про підтвердження наявного трудового стажу №35 від 23.07.2025, позивач працювала на роботах 
у протитуберкульозному диспансері, робота в якому зараховується до страхового стажу у подвійному розмірі - у КНП "Черкаський обласний протитуберкульозний диспансер Черкаської обласної ради" в період з 01.01.2004 по 14.01.2008 на посаді «молодша медична сестра», з 14.01.2008 по 30.04.2024 «сестра медична палатна ВЛХ". 
У відпусці для догляду за дитиною доо досягнення нею трирічного віку перебувала з 19.05.2006 по 14.01.2008.
Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною трирічного віку.
За таких обставин, період відпустки зараховується до загального стажу роботи, а також до спеціального стажу роботи, який дає право особі на пенсію за вислугу років.
При цьому виключається можливість зменшення тривалості трудового стажу в зв`язку з невиконанням під час відпустки своїх безпосередніх трудових обов`язків.
Аналогічний висновок пізніше був викладений і у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 року у справі № 607/15077/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21149/18).
Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що спірний період роботи позивачки підлягає зарахуванню у подвійному розмірі, відповідно до приписів статті 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Відтак, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для зарахування до страхового стажу роботи у подвійному розмірі позивачу періоди роботи з 01.01.2004 року по 30.04.2024, а рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м.Києві рішення №23235008476 від 15.08.2025 в частині розрахунку спеціального стажу належить скасуванню.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Згідно з нормами частин 1, 2 статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову.
Згідно частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, тому відсутні підстави для їх розподілу.
Керуючись ст.ст. 2, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов задовольнити
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві №23235008476 від 15.08.2025 в частині розрахунку спеціального стажу. 
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити перерахунок пенсії ОСОБА_1 починаючи з 08.08.2025 з урахуванням спеціального стажу з 01.01.2004 по 30.04.2024 на підставі ст. 60 Закону України «Про пенсійне забезпечення» в подвійному розмірі та виплатити недотримане пенсійне забезпечення з урахуванням раніше виплачених сум.
Судові витрати не розподіляються.
Рішення набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, що може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково за правилами, встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України до Шостого апеляційного адміністративного суду у зв`язку із початком функціонування модулів ЄСІТС з урахуванням підпунктів 15.1, 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу VII Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України відповідно до рішення ВРП від 17.08.2021 №1845/О/15-21 «Про затвердження Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи».
Копію рішення направити сторонам справи.

Рішення складене та підписане 09.04.2026.

Суддя 	Валентина ОРЛЕНКО