Справа № 569/23054/25

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2026 року 

Рівненський міський суд Рівненської області
в особі судді - Тимощука О.Я.,
при секретарі - Ковальчук О.Б.,
за участю позивачки – ОСОБА_1 ,
провівши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне заочний розгляд цивільної справи за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до  ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку. 
Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі.
Від шлюбу мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Зазначає, що 12.01.2021 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист по цивільній справі № 569/12300/20 про стягнення із ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Зазначає, що після ухвалення судом рішення від 07.12.2020 року про стягнення аліментів змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам вочевидь не відповідає, а тому з вказаних підстав аліменти підлягають збільшенню шляхом зміни способу їх стягнення.
Крім того, зазначає, що раніше призначений розмір аліментів суттєво знецінився, а ціни на дитячі групи товарів суттєво підвищилися, в той час як її матеріальне становище не покращилось, в зв`язку з чим весь тягар матеріального утримання сина повністю припав на неї. 
Вказала, що нею також несуться додаткові витрати на дитину, що пов`язані з витратами у зв`язку із: забезпеченням дитині навчального процесу, творчого та культурного її розвитку; лікуванням дитини, її оздоровленням та відновленням здоров`я. У таких витратах відповідач жодної участі не бере.
Зазначає, що відповідач має матеріальну можливість утримувати сина, однак приховує свої реальні доходи, матеріально дитину не забезпечує. Добровільно надавати більший розмір аліментів відмовляється.
Просить змінити спосіб стягнення і стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня проголошення рішення суду і до досягнення дитиною повноліття.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити з підстав викладених у позовній заяві.
Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, повідомлявся про час та дату розгляду справи належним чином, причину неявки суду не повідомив. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву не подав.
Суд вважає зібраних в справі доказів достатньо для вирішення справи по суті, тому розглядає справу у відсутності відповідача в заочному порядку.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають часткового задоволенню.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 07.12.2020 року у справі № 569/12300/20 стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1 200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 31 липня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття
12.01.2021 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано виконавчий лист по цивільній справі № 569/12300/20.
Прізвище позивачки змінено на « ОСОБА_5 », що підтверджується Свідоцтвом про шлюб виданим Рівненським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) 22.02.2022 року.
Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 
Відповідно до частин 1 і 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. (ч. 3 ст. 181 СК України).
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. 
Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. 
При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Частина 1 ст. 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.
Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. 
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. 
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями ст.ст. 182-184,192 СК України.
Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають в цій частині задоволенню.
Разом з тим, в позовній заяві позивачка ОСОБА_1 зазначила, що просить стягувати розмір аліментів починаючи з дня проголошення рішення суду. Однак п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вказує на те, що визначені в порядку ст. 192 СК України аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, таким чином позивачці слід відмовити у зміні способу стягнення аліментів з дня проголошення рішення суду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 1 211 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.
Керуючись ст.ст. 141, 150-151, 180-184, 192 СК України, ст. ст. 7, 10, 76, 82, 141, 223, 258, 259, 264, 265, 273, 280, 281, 282, 284, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку – задовольнити частково. 
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області у справі № 569/12300/20 від 07 грудня 2020 року з  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 на користь  ОСОБА_1 на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з твердої грошової суми у розмірі 1 200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на стягнення аліментів в розмірі частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ) в прибуток держави судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач:  ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер – НОМЕР_2 , паспорт № НОМЕР_3 виданий органом 5610 07.06.2022 року, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач:  ОСОБА_2  ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 ), паспорт № НОМЕР_4 виданий органом 5610 12.07.2024 року, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ).

Суддя Рівненського 
міського суду О.Я. Тимощук