ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 500/101/26
31 березня 2026 року	м.Тернопіль	
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:
головуючої судді Дерех Н.В. 
розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (надалі, відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (надалі, відповідач-2), в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення про відмову у призначенні пенсії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №191950032223 від 24.12.2025, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати позивачу до страхового стажу період строкової військової служби з 10.11.1987 по 24.11.1989, що становить 2 роки та 15 днів; роботу позивача з 26.02.1990 по 01.03.1994, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.03.2005 по 30.04.2005, та з 01.09.2005 по 30.12.2005 за виключенням зарахованого стажу в кількості 02 місяці та 04 дні у БУ «Житлобуд-2» на посаді штукатура, що становить 4 роки 05 місяців 30 днів; період роботи позивача у з 14.09.1994 по 12.04.1995 у ТМУ УМВС України в Тернопільській області на посаді контролера, що становить 06 місяців 29 днів, зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити позивачу пенсію по інвалідності, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.10.2025р.
В обґрунтування позову зазначає, що відповідач протиправно не зарахував йому до страхового стажу для призначення пенсії спірні періоди роботи та військової служби попри те, що вони належним чином підтверджуються наданими документами, зокрема записами трудової книжки, довідками. Просить врахувати, що позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, більш того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу позивача за спірний період. Також, заважує, що обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до Пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
Ухвалою суду від 13.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Заперечуючи проти позовних вимог, представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області правомірно прийнято рішення про відмову позивача у призначенні пенсії по інвалідності у відповідності до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з огляду на відсутність підстав.
Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не надходило.
Судом встановлено, що 18.12.2025 позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії по інвалідності.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №191950032223 від 24.12.2025 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності 3 групи відповідно до ст. 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відсутній необхідний страховий стаж. До страхового стажу не зараховано період роботи з 26.02.1990 по 01.03.1994 згідно дублікату трудової книжки НОМЕР_1 від 14.04.2003, оскільки запис не завірено печаткою організації; період проходження військової служби з 10.11.1987 по 24.11.1989, оскільки не зазначена дата видачі військового квитка. Військовий квиток НОМЕР_2 від 18.11.2024 не містить запис про період проходження військової служби. З 01.01.2001 страховий стаж зараховано за даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Надаючи оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел з 01.01.2004 р. визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 р. № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV), який прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 р. № 1788-XII (далі - Закон № 1788-XII).
Статтею 48 Кодексу законів про працю України визначено, що трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Також, згідно з вимогами ст. 62 Закону № 1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.
Згідно ст.1 Закону № 1788-XII громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Відповідно до ч.3 ст.4 Закону № 1058-IV виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.
Статтею 30 Закону № 1058-IV передбачено, що пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності призначається незалежно від того, коли настала інвалідність: у період роботи, до влаштування на роботу чи після припинення роботи.
За змістом ч.1 ст.32 Закону № 1058-IV особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності відповідного страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).
Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Як встановлено судом, спірним рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 24.12.2025 №191950032223 позивачу відмовлено у призначенні пенсії по інвалідності згідно статті 32 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.
Як слідує з трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , позивач з 26.02.1990 по 01.03.1994, з 15.04.2003 по 30.12.2005 працював на посаді штукатура у БУ «Житлобуд-2».
Крім цього, на підтвердження роботи у спірні періоди з 26.02.1990 по 01.03.1994, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.03.2005 по 30.04.2005, та з 01.09.2005 по 30.12.2005 у БУ «Житлобуд-2», позивачем долучено довідки ТОВ «Тернопільбуд» від 05.11.2025 вих. №42 та вих. №43
Вирішуючи спір по суті, слід також зазначити, що порядок обчислення та сплати страхових внесків визначено у ст. 20 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якої страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків. 
Відповідно до положень ст. 106 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Суд зазначає, що внаслідок невиконання підприємствами обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Несвоєчасна сплата підприємством загальнообов`язкових страхових внесків не повинна порушувати права особи на належне пенсійне забезпечення, оскільки, обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду та відповідальність за нарахування, утримання та виплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у виді заробітної плати покладені на роботодавця, який виплачує такі доходи на користь платника податку внаслідок чого несвоєчасна сплата єдиного внеску роботодавцем не може позбавляти працівників підприємства права на зарахування періоду роботи працівника до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі.
З наведеного мотиву суд приймає до уваги доводи представника позивача про те, що відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб щодо позивача за спірні періоди (несплата роботодавцем страхових внесків до Пенсійного фонду) за умови наявності записів в його трудовій книжці про його трудову діяльність за ці періоди, та за умови непроведення відповідачами жодних перевірок з цього приводу не може позбавляти позивача права на пенсію.
Таким чином, підлягають до зарахування до страхового стажу позивача періоди роботи з 26.02.1990 по 01.03.1994, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.03.2005 по 30.04.2005, та з 01.09.2005 по 30.12.2005 за виключенням зарахованого стажу, за період з 01.09.2005 по 30.12.2005 (згідно відомостей форми РС-право), 
Вирішуючи спір по суті, суд також зазначає, що довідкою Управління поліції охорони в Тернопільській області від 26.11.2025 вих. №166 підтверджується період роботи позивача з 14.09.1994 по 12.04.1995 на посаді контролера відділу Державної служби охорони при ТМУ УМВС України в Тернопільській області.
Також, згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Згідно з довідкою ІНФОРМАЦІЯ_1 №4/3093 від 25.11.2025, ОСОБА_1 проходив військову службу в складі діючої армії з 10.11.1987 по 24.11.1989. Підставою для видачі даної довідки вказано облікову картку до військового квитка НОМЕР_3 . 
Отже, період проходження строкової військової служби з 10.11.1987 по 24.11.1989 підлягає зарахуванню позивачу до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії по інвалідності.
У сукупності наведених обставин, суд вважає, що територіальний орган Пенсійного фонду без детального з`ясування обставин та документів поданих позивачем для призначення пенсії, прийняв рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії, що у контексті частини другої ст.2 КАС України свідчить про протиправність оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №191950032223 від 24.12.2025.
Крім цього, вирішуючи даний спір по суті, суд звертає увагу на тому, що призначення, перерахунок, нарахування та виплата пенсій відноситься до дискреційних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України.
Відповідно до частини першої статті 58 Закону №1058-IV, пенсійний фонд є органом, який, зокрема, здійснює керівництво та управління солідарною системою, забезпечує збирання, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та готує документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування виплати пенсій.
Питання призначення пенсії є дискреційним повноваженням та виключною компетенцією уповноваженого органу.
За таких обставин адміністративний суд не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.
У спірному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати позивачу до страхового стажу період строкової військової служби з 10.11.1987 по 24.11.1989; період роботи у БУ «Житлобуд-2» на посаді штукатура з 26.02.1990 по 01.03.1994, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.03.2005 по 30.04.2005, та з 01.09.2005 по 30.12.2005 за виключенням зарахованого стажу, за період з 01.09.2005 по 30.12.2005; у ТМУ УМВС України в Тернопільській області на посаді контролера з 14.09.1994 по 12.04.1995, а також повторно розглянути заяву позивача від 18.12.2025 про призначення пенсії по інвалідності, прийнявши відповідне рішення.
Відповідно до частини першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, враховуючи встановлені обставини справи та положення чинного законодавства, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для вирішення спору по суті, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення частково.
Розподіл удових витрат здійснюється у відповідності до ст. 139 КАС України.
Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.
Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №191950032223 від 24.12.2025 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії по інвалідності.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період строкової військової служби з 10.11.1987 по 24.11.1989; період роботи у Будівельному управлінні «Житлобуд-2» на посаді штукатура з 26.02.1990 по 01.03.1994, з 01.01.2005 по 31.01.2005, з 01.03.2005 по 30.04.2005, та з 01.09.2005 по 30.12.2005 за виключенням зарахованого стажу, за період з 01.09.2005 по 30.12.2005; у ТМУ УМВС України в Тернопільській області на посаді контролера з 14.09.1994 по 12.04.1995.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.12.2025 про призначення пенсії по інвалідності, прийнявши відповідне рішення.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь ОСОБА_1 532 (п`ятсот тридцять дві) грн. 96 коп. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.
Повне судове рішення складено та підписано 31 березня 2026 року.
Копію рішення надіслати учасникам справи.
Реквізити учасників справи:
позивач - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ),
відповідачі:
Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: майдан Волі, 3, м. Тернопіль, Тернопільський р-н, Тернопільська обл.,46001 код ЄДРПОУ:14035769),
Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (місцезнаходження: вул. Степана Бандери, 43, м. Суми, Сумська обл., Сумський р-н,40009 код ЄДРПОУ:21108013). 
Головуюча суддя Дерех Н.В.