ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року 
м. Київ
cправа № 914/2450/22(914/461/25) 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Огородніка К.М.- головуючого, Жукова С.В., Погребняка В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Сулім А. В.,

за участю представників: 
АТ "Банк Альянс" - Круковської Р.І.,
ТОВ "БНК-Україна" - ліквідатора - арбітражного керуючого Коваля В.В., адвоката Залевської І.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції касаційну скаргу Акціонерного товариства "Банк Альянс" 
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025
та рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2025,
касаційну скаргу ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича
на постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025
у справі № 914/2450/22(914/461/25)
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна"
до Акціонерного товариства "Банк Альянс"
про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 22 957 658,44 грн
у межах справи № 914/2450/22
за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бел-Петрол Трейдінг"
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна".

ВСТАНОВИВ:
В провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" (далі - ТОВ "БНК-Україна", боржник).

Постановою Господарського суду Львівської області від 24.05.2023, серед іншого, припинено процедуру розпорядження майном ТОВ "БНК-Україна"; припинено повноваження розпорядника майна; визнано банкрутом ТОВ "БНК-Україна"; відкрито ліквідаційну процедуру; призначено ліквідатором ТОВ "БНК-Україна" арбітражного керуючого Коваля В.В.

21.02.2025 ТОВ "БНК-Україна" подало позовну заяву до відповідача - Акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - АТ "Банк Альянс", Банк) про відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 22 957 658,44 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що судовим рішенням у справі №914/2450/22(914/3749/23) встановлено безпідставність володіння АТ "Банк Альянс" грошовими коштами ТОВ "БНК-Україна" в розмірі 5 033 700,67 євро та період безпідставного володіння з 24.02.2022 до моменту фактичного виконання судового рішення. Позивач посилається на те, що кошти в сумі 5033 700,67 євро були його майном та підлягали розподілу виключно на покриття витрат ліквідаційної процедури та погашення вимог кредиторів ТОВ "БНК-Україна".

Заподіяні збитки позивач обґрунтовує як неодержаний дохід (упущену вигоду), оскільки вважає, що отримував би реальні доходи із розміщення власних коштів згідно умов Генерального договору строкового банківського вкладу "Овернайт" та продовжує їх отримувати із 24.07.2023.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову.

Фактичні обставини справи та оцінка суду.

04.07.2023 між ТОВ "БНК-Україна" та ПАТ "КБ "Акордбанк" укладено договір банківського рахунку № PRUO- 040723/016-151, на підставі якого ПАТ "КБ "Акордбанк" відкрито ТОВ "БНК-Україна" поточний банківський рахунок (ліквідаційний рахунок).

20.07.2023 між ТОВ "БНК-Україна" та ПАТ "КБ "Акордбанк" укладено Генеральний договір №DK-200723/001-151 строкового банківського вкладу "Овернайт" або "Генеральний договір", відповідно до якого здійснювалось розміщення грошових коштів ТОВ "БНК-Україна" на умовах визначених Овернайтом.

На підставі вказаного договору, з рахунку позивача щоденно в робочі дні, починаючи із 24.07.2023, здійснювалось автоматичне регулярне перерахування залишків коштів ТОВ "БНК-Україна", нарахування процентів за користування ними. Вказане підтверджується банківською випискою із рахунку позивача.

Відповідно до долученої до матеріалів справи виписки за період з 24.07.2023 по 17.02.2025, починаючи із 24.07.2023, кошти ТОВ "БНК-Україна" розміщувались на умовах Овернайту, за результатами такого розміщення нараховувались та реально отримувались проценти за користування ПАТ "КБ "Акордбанк". Тобто позивач отримував дохід у вигляді процентів із розміщення коштів (які були на єдиному ліквідаційному рахунку) на умовах Овернайту за період із 24.07.2023 по 23.07.2024.

У період із 24.07.2024 по 28.07.2024 грошові кошти ТОВ "БНК-Україна" перебували на поточному рахунку ТОВ "БНК-Україна", а не розміщувались на умовах Овернайту, тому цей період в розрахунок упущеної вигоди позивачем не включався.

29.07.2024 між ТОВ "БНК-Україна" та ПАТ "КБ "Акордббанк" укладено додаткову угоду до договору банківського рахунку N PRUO-040723/016-151 від 04.07.2023. Згідно із додатком №1 до додаткової угоди від 29.07.2024 до договору банківського рахунку № PRUO-040723/016-151 від 04.07.2023 визначено, що ТОВ "БНК-Україна" дає згоду Банку на договірне списання з рахунку НОМЕР_1 на рахунок НОМЕР_2 в сумі всього залишку коштів із 29.07.2024 кожного дня з 16:45 год по 17:00 год.

Водночас, рішенням Господарського суду Львівської області від 31.01.2024 у справі № 914/2450/22(914/3749/23), яка залишена без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.04.2024, вирішено стягнути з АТ "Банк Альянс" на користь ТОВ "БНК-Україна" 5 033 700,67 євро заборгованості, 275 957,12 євро 3 % річних та 751 520,00 грн судового збору, а також визначити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення право нараховувати 3% річних за формулою: сума 3% річних = С х 3 х Д : 365 : 100 (С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення): - на суму боргу 5 033 700,67 євро за період із 23.12.2023 до моменту виконання рішення суду АТ "Банк Альянс".

Постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №914/2450/22 (914/3749/23) від 07.08.2024 залишено без змін вказані вище судові рішення судів першої та апеляційної інстанції. 

Так, в межах справи № 914/2450/22 (914/3749/23) судами встановлено, що кошти в сумі 5 033 700,67 євро перебували у безпідставному володінні відповідача з 24.02.2022. 

07.08.2024 на рахунок ТОВ "БНК-Україна" приватним виконавцем виконавчого органу м. Києва Корольовим М.А. з метою часткового виконання рішення суду у справі №914/2450/22 (914/3749/23) перераховано грошові кошти, які становили еквівалент 5 016 625,69 євро. 

Надалі 13.08.2024 приватним виконавцем виконавчого органу м. Києва Корольовим М.А. на користь ТОВ "БНК-Україна" з метою часткового виконання рішення суду у справі №914/2450/22(914/3749/23) перераховано грошові кошти, які становили еквівалент 17 074,98 євро.

Таким чином, рішення Господарського суду Львівської області від 31.01.2024 у справі №914/2450/22(914/3749/23) виконане, а сума основного боргу повністю погашена 13.08.2024.

З огляду на зазначене, ТОВ "БНК-Україна" вважає, що у зв`язку із неправомірною поведінкою АТ "Банк Альянс" Товариство зазнало збитків (упущеної вигоди), які полягають в недоодержаних ТОВ "БНК-Україна" доходах із розміщення грошових коштів на умовах Овернайту, які б воно одержало, якщо б відповідач здійснив своєчасне (24.02.2022) повернення коштів у сумі 5033 700,67 євро, власником яких є позивач. 

Саме ці обставини, на думку позивача, свідчать про наявність причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою Банку та завданими збитками, що й стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

Господарський суд Львівської області рішенням від 29.05.2025 позов задовольнив повністю. Стягнув з АТ "Банк Альянс" на користь ТОВ "БНК-Україна" 22 957 658,44 грн заподіяних збитків у вигляді упущеної вигоди та 275491,90 грн судового збору.

Господарський суд мотивував своє рішення тим, що позивачем доведено наявність всіх чотирьох елементів для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди, а саме:
- протиправної поведінки АТ "Банк Альянс", яка полягала в протиправному утриманні коштів ТОВ "БНК-Україна";
- збитків, заподіяних відповідачем (АТ "Банк Альянс") у вигляді недоотриманих доходів (упущеної вигоди), які б ТОВ "БНК-Україна" реально отримало в разі своєчасного повернення коштів;
- причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками, який полягає в тому, що саме неповернення АТ "Банк Альянс" коштів ТОВ "БНК-Україна" зумовило неотримання коштів у вигляді упущеної вигоди;
- вини АТ "Банк Альянс" у заподіяні збитків - попри те, що позивач вживав всіх заходів, спрямованих на повернення коштів, Банк не повертав майно, натомість прийняв рішення про розірвання договірних відносин з ТОВ "БНК- Україна" та закрив рахунки позивача, відкриті на підставі договору банківського рахунка в односторонньому порядку, а кошти були отримані позивачем в порядку примусового стягнення рішення суду у справі №914/2450/22(914/3749/23), що в сукупності свідчить про наявність вини відповідача.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 скасовано рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2025 в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 7 976 240, 64 грн. У цій частині прийнято нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено. 
У решті частині оскаржуване рішення залишено без змін. 
Стягнуто з АТ "Банк Альянс" на користь ТОВ "БНК-Україна" 210 596,19 грн на відшкодування сплаченого судового збору.

Частково скасувавши рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції виснував про помилковість висновків суду першої інстанції про доведеність наявності усього складу цивільно-правової відповідальності у діях відповідача, що підтверджує правомірність позовних вимог позивача про понесення ним збитків у вигляді упущеної вигоди за період 24.07.2023 по 12.08.2024 у сумі 22 957 658,44 грн.

Роблячи такі висновки, апеляційний господарський суд зазначив, що позивачем не доведено реальність отримання доходів за вказаний період з огляду на дію арешту на грошові кошти, які перебували на рахунках.

Так, апеляційний суд встановив, що керівником Подільської окружної прокуратури м. Києва 12.04.2022 накладено арешт на грошові кошти, які належать ТОВ "БНК-Україна" у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у АТ "Банк Альянс" (МФО 300119), а саме: НОМЕР_3 (українська гривня) та НОМЕР_3 (євро).

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.11.2023 у справі №461/9916/23 скасовано арешт, накладений згідно постанови від 12.04.2022, що видана Подільською окружною прокуратурою міста Києва. Ухвала набрала законної сили, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Таким чином, як зазначив апеляційний суд, арешт, накладений згідно з постановою Подільської окружної прокуратури міста Києва від 12.04.2022, діяв протягом періоду із 24.07.2023 по 24.11.2023.

Окрім цього, апеляційний суд зазначив, що ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №760/20158/23 накладено арешт у кримінальному провадженні №42022110000000155 від 12.07.2022 на майно ТОВ "БНК-Україна" (код ЄДРПОУ 36949031), а саме грошові кошти у розмірі 5026262,47 євро, що знаходяться транзитному рахунку НОМЕР_4 АТ "Банк Альянс" (МФО 300119).

Врахувавши наведене суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у період із 24.07.2023 по 24.11.2023 позивач був позбавлений можливості вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами у зв`язку з накладенням арешту постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 12.04.2022, який був чинним до моменту його скасування ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 24.11.2023 у справі №461/9916/23.

Здійснивши перерахунок розміру збитків у вигляді упущеної вигоди, яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивача, апеляційний суд встановив, що такі не підлягають стягненню за період із 24.07.2023 по 24.11.2023 в загальному розмірі 7 976 240,64 грн, оскільки в цей час позивач не мав об`єктивної можливості одержати зазначений дохід.

Короткий зміст вимог та доводів касаційних скарг
До Верховного Суду з касаційними скаргами звернулися АТ "Банк Альянс" та ліквідатор ТОВ "БНК-Україна" арбітражний керуючий Коваля В.В., які об`єднані в одне касаційне провадження.

В касаційній скарзі (з урахування додаткових пояснень) АТ "Банк Альянс" просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2025 повністю, скасувати постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 частково в частині залишення без змін рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2025, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви ТОВ "БНК-України" до АТ "Банк Альянс" про стягнення заподіяних збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 22 957 658,44 грн - повністю.

Вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2025 та постанова Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 є незаконними та підлягають скасуванню в частині задоволення позову на суму 14981417,80 грн, з огляду на відсутність та недоведеність складу правопорушення, а саме збитків, причинно-наслідкового зв`язку та вини відповідача, що виключає підстави для повного/часткового задоволення позову.

Стверджує, що апеляційний суд, обмежившись лише оцінкою впливу одного арешту, накладеного постановою керівника Подільської окружної прокуратури м.Києва в рамках кримінального провадження №42022102070000082, не врахував інші обставини, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, а саме: 
- дію арешту на грошові кошти ТОВ "БНК -Україна", що знаходились на рахунку АТ "Банк Альянс", накладеного ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2023 у справі № 760/20158/23;
- період перебування всіх арештованих коштів ТОВ "БНК-Україна", що знаходились на рахунках, відкритих в AT "Банк Альянс", в управлінні АРМА на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/4113/22;

Вказані обставини, за доводами Банку, підтверджують об`єктивну неможливість для позивача отримання будь-якої фінансової вигоди від коштів, оскільки вони не перебували на його рахунках, перебуваючи на рахунках АРМА, та були повністю виведені з його володіння і контролю, на підставі накладених арештів.

За доводами Банку, висновок апеляційного суду про наявність причинно- наслідкового зв`язку між неповерненням відповідачем коштів та неотриманням позивачем доходу в задоволеній судом сумі збитків - 22957658, 44 грн є передчасним, адже, за його доводами, апеляційний суд підмінив встановлення фактичного причинно-наслідкового зв`язку припущеннями, не врахував доводи відповідача та реальні обставини справи, у зв`язку з чим дійшов необґрунтованого висновку в частині залишення без змін рішення суду першої інстанції про задоволення позову про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 22 957 658,44 грн.

Крім того Банк наголошує на протиправності дій ліквідатора ТОВ "БНК-Україна" з відкриття депозитного рахунку та отримання доходів із розміщення грошових коштів ТОВ "БНК-Україна" на умовах Овернайту, що свідчить про господарську діяльність товариства на стадії ліквідації, що прямо заборонено Кодексом з процедур банкрутства.

Ліквідатор ТОВ "БНК-Україна" арбітражний керуючий Коваль В.В. просить скасувати постанову апеляційного господарського суду від 02.10.2025 в частині відмови у задоволенні позову стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 7 976 240,64 грн, зазначаючи про очевидну помилковість висновків апеляційного суду в оскаржуваній частині постанови; рішення Господарського суду Львівської області від 29.05.2025 просить залишити в силі в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 7 976 240,64 грн. 

Вважає, що суд апеляційної інстанції неправильно застосував норми матеріального (статтю 22 ЦК України), без урахування висновків щодо застосування норми права, викладених у постановах Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду у справі № 910/3987/20 від 05.11.2024, постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10.06.2020 у справі №910/12204/17, від 16.06.2021 у справі №910/14341/18 та від 31.10.2023 у справі № 910/3317/21 щодо відшкодування у вигляді упущеної вигоди тільки тих збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Ліквідатор доводить, що попри безумовну доведеність реальності отримання доходів за Овернайтом, зважаючи на встановлені обставини справи, апеляційний господарський суд неправильно застосувавши норми матеріального права, прийшов до помилкового висновку про відсутність у позивача реальної можливості отримання доходів за Овернайтом.

За доводами ліквідатора, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині апеляційний суд фактично допустив ряд припущень про події, які не могли б настати, з огляду на спростовані матеріалами справи обставини (які вже на момент розгляду справи настали), що суперечить правовій позиції Верховний Суд у постанові від 11.05.2023 у справі № 910/17047/20.

Вважає, що висновок апеляційного суду про те, що арешт, накладений згідно із постановою Подільської окружної прокуратури міста Києва, який діяв протягом періоду в тому числі в період із 24.07.2023 по 24.11.2023, підтверджує неможливість отримання позивачу доходу в цей період, суперечить встановленим цим судом обставинам справи, адже арешт був накладений на рахунки, які станом на момент початку розміщення коштів на Овернайті були закриті АТ "Банк Альянс".

Інші доводи учасників справи

АТ "Банк Альянс" подало відзив на касаційну скаргу ТОВ "БНК-Україна", в якому просить скаргу залишити без задоволення, постанову Західного апеляційного господарського суду 02.10.2025 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 7976240,64 грн, яка, за його доводами, прийнята з дотриманням норм матеріального та процесуального права, з врахуванням всіх обставин справи, просить залишити без змін у зазначеній частині.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Імперативними приписами частини другої статті 300 ГПК України чітко встановлено межі перегляду справи судом касаційної інстанції, а саме: суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Суди встановили, що предметом спору у цій справі є стверджувані позивачем збитки (упущена вигода), які полягають в недоодержаних ТОВ "БНК-Україна" доходах з розміщення грошових коштів на умовах Овернайту, які б Товариство одержало, якщо б відповідач здійснив своєчасне повернення коштів, власником яких є позивач.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611 ЦК України).

Отже, збитки - це об`єктивне зменшення будь яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх шкода з боржника не стягується.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності). Під збитками розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага тощо. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяними збитками виражається в тому, що протиправні дії заподіювача є причиною, а збитки є наслідком такої протиправної поведінки. Вина заподіювача збитків є суб`єктивним елементом відповідальності і полягає в психічному ставленні особи до вчинення нею протиправного діяння і проявляється у вигляді умислу або необережності.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відшкодуванню підлягають тільки збитки, які є об`єктивним наслідком протиправної поведінки, тобто між протиправною поведінкою і шкодою повинен бути причинний зв`язок, який полягає в тому, що протиправна поведінка за часом передує шкоді і породжує шкоду.

Обов`язковою умовою відповідальності є також вина, яка полягає у суб`єктивному ставленні особи до наслідків своїх неправомірних дій. Вина може бути у формі умислу (прямий, похідний) або необережності (грубої або простої).

Правові висновки щодо елементів складу цивільного правопорушення; їх визначення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника; а також підстав та умов цивільної відповідальності містяться у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №910/20261/16 від 26.11.2019, постанови Верховного Суду у справах №923/1315/16 від 04.09.2018, №910/2018/17 від 04.04.2018, №910/5100/19 від 07.05.2020, №910/21493/17 від 04.12.2018, №914/1619/18 від 27.08.2019, №904/982/19 від 24.02.2021).

В судових рішення у цій справи суди попередніх інстанцій зазначили, що в межах справи № 914/2450/22 (914/3749/23) судами першої, апеляційної та касаційної інстанції встановлено, що кошти в сумі 5 033 700,67 євро перебували у безпідставному володінні відповідача з 24.02.2022. Таким чином, судовими рішеннями у справі №914/2450/22(914/3749/23) встановлено безпідставність володіння АТ "Банк Альянс" грошовими коштами ТОВ "БНК- Україна" в сумі 5033700,67 євро з 24.02.2022 та відсутність заборон для їх повернення, починаючи з 24.02.2022.

Також судами попередніх інстанцій встановлено, що рішення Господарського суду Львівської області від 31.01.2024 у справі №914/2450/22(914/3749/23) виконане, а сума основного боргу повністю погашена лише 13.08.2024.

Господарський суд своє рішення про задоволення позову мотивував тим, що позивачем доведено наявність всіх чотирьох елементів для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди за період 24.07.2023 по 12.08.2024 у сумі 22 957 658,44 грн.

Суд апеляційної інстанції висновки суду першої інстанції в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди в сумі 7 976 240, 64 грн визнав передчасними, вказавши, що у вказаний період позивач був позбавлений можливості вільно розпоряджатися належними йому грошовими коштами у зв`язку з накладенням арешту постановою керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва від 12.04.2022, який (арешт) був чинним до моменту його скасування ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 24.11.2023 у справі №461/9916/23.

При цьому підтримав висновки місцевого суду в частині залишення без змін рішення, вказавши, що саме неповернення відповідачем грошових коштів 24.02.2022 спричинило ситуацію, за якої ТОВ "БНК-Україна" було позбавлене можливості розпоряджатися власними активам та отримувати доходи з їх розміщення. Вказана бездіяльність відповідача є достатньою причиною, що зумовила виникнення у позивача збитків у вигляді упущеної вигоди.

Верховний Суд вважає такі висновки апеляційного суду передчасними, зробленими без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для розгляду заявлених вимог позивача.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №750/8676/15-ц зроблено висновок, що відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини.

Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора/позивача обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а могли б бути ним реально отримані при належному виконанні зобов`язання і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила можливості їх отримання.

Тобто, вимагаючи відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди, позивач повинен довести, що за звичайних обставин він мав реальні підстави розраховувати на одержання певного доходу, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток.

Натомість наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу не є підставою для його стягнення. 

Суд апеляційної інстанцій, погодившись з доводами позивача щодо наявності збитків, неправомірних дій відповідача та причинного зв`язку такої поведінки із заподіяними збитками, зазначив, якби АТ "Банк Альянс" виконало зобов`язання перед ТОВ "БНК-Україна" з повернення коштів саме 23.02.2022, право ТОВ "БНК-Україна" не було б порушене і ТОВ "БНК-Україна" не понесло б збитків, в тому числі у вигляді упущеної вигоди.
Водночас, зробивши такі висновки, апеляційний суд залишив поза увагою доводи відповідача, якими він доводив відсутність своєї вини, заявляючи, що заявлена позивачем упущена вигода (нарахована в період з 24.07.2023 по 12.08.2024) не могла виникнути через об`єктивні обставини, незалежні від дій відповідача.

Банк зазначав, що в заявлений позивачем період:
- протягом 24.07.2023 - 24.11.2023 діяв арешт на грошові кошти ТОВ "БНК -Україна", що знаходились на рахунку АТ "Банк Альянс", накладений 12.04.2022 постановою керівника Подільської окружної прокуратури м.Києва в рамках кримінального провадження № 42022102070000082, який було скасовано ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.11.2023 у справі №461/9916/23 (охоплює період з 12.04.2022 по 24.11.2023);
- протягом 24.07.2023 - 24.05.2024 діяв арешт на грошові кошти ТОВ "БНК-Україна", що знаходились на рахунку АТ "Банк Альянс", накладений ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №760/20158/23, який було скасовано ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.05.2024 у справі № 461/4214/24 (охоплює період з 05.09.2023 по 24.05.2024);
- протягом 24.07.2023 - 12.08.2024, усі грошові кошти ТОВ "БНК-Україна", які знаходились на рахунку АТ "Банк Альянс", на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі № 758/4113/22 від 10.06.2022 були передачі в управління АРМА, які були повернуті ТОВ «БНК-УКРАЇНА» 02.10.2024.

З посиланням на вказані обставини відповідач стверджував, що у заявлений позивачем період Товариство не могло користуватися грошовими коштами з огляду на дію арештів з 12.04.2022 по 24.11.2023, подальше перебування всіх арештованих коштів боржника, що знаходились на рахунках, відкритих в AT "Банк Альянс", в управлінні АРМА, що унеможливлювало їх розміщення на умовах Овернайту та отримання доходу, заявленого як упущена вигода.

Однак, наведені доводи відповідача в повній мірі не були досліджені судом апеляційної інстанції, який в оскаржуваній постанові обмежився оцінкою впливу на можливість отримання позивачем доходу лише одного арешту - накладеного постановою прокурора від 12.04.2022, керівника Подільської окружної прокуратури м.Києва в рамках кримінального провадження №42022102070000082, який було скасовано ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24.11.2023 у справі № 461/9916/23 (охоплює період з 12.04.2022 по 24.11.2023).

Судом апеляційної інстанції взагалі не було надано правової оцінки, а також не було зазначено мотивів відхилення інших аргументів відповідача щодо об`єктивної неможливості позивача отримувати доходи із розміщення грошових коштів на умовах Овернайту в заявлений період, а саме: дії арешту на грошові кошти ТОВ "БНК -Україна", накладеного ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 05.09.2023 у справі №760/20158/23; періоду перебування всіх арештованих коштів в управлінні АРМА на підставі ухвали слідчого судді Подільського районного суду міста Києва у справі №758/4113/22.

При цьому, без відповідного реагування апеляційного суду залишились також й доводи позивача, який в спростування вказаних аргументів відповідача зазначав, що керівником Подільської окружної прокуратури м. Києва 12.04.2022 накладено арешт на грошові кошти розміщені на конкретно визначених банківських рахунках; станом на момент розміщення коштів на Овернайті банківські рахунки ТОВ "БНК-Україна" в АТ "Банк Альянс" були закриті; кошти за невиконаними платіжними інструкціями знаходились на позабалансовому рахунку в АТ "Банк Альянс" з 24.02.2022, тобто весь час безпідставного утримання; на момент розміщення коштів на Овернайті ТОВ "БНК-Україна" використовував лише ліквідаційний рахунок, що, на його думку, підтверджує реальну можливість отримання доходу від розміщення коштів на Овернайті.

Крім того, висновок апеляційного суду про реальність отримання доходу від розміщення коштів ТОВ "БНК-Україна" на умовах Овернайту, за результатами якого Товариству нараховувались проценти за користування, зроблено без дослідження та аналізу як періоду (до/після відкриття провадження у справі про банкрутство), так і судових процедур та стадії провадження у справі про банкрутство Товариства.

Адже з моменту визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури господарська діяльність банкрута завершується (частина перша статті 59 КУзПБ), усі види майнових активів (майно та майнові права) банкрута, які належать йому на праві власності або господарського відання, включаються до складу ліквідаційної маси (частина перша статті 62 КУзПБ), під час проведення ліквідаційної процедури ліквідатор зобов`язаний використовувати лише один (ліквідаційний) рахунок боржника в банківській установі. Залишки коштів на інших рахунках перераховуються на ліквідаційний рахунок боржника (частина третя статті 64 КУзПБ).

Відтак, від встановлення вказаних обставин залежить правове регулювання цих відносин, що впливає на висновки щодо доводів відповідача про те, що відкриття депозитного рахунку та отримання доходів від розміщення грошових коштів боржника на умовах Овернайту свідчить про здійснення ТОВ "БНК-Україна" господарської діяльності шляхом, що прямо заборонено після визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури.

У контексті наведеного колегія суддів зазначає, що згідно з положеннями статті 236 ГПК України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права; обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Суд зауважує, що чітке обґрунтування та аналіз є базовими вимогами до судових рішень та важливим аспектом права на справедливий суд.

Ухвалена постанова суду апеляційної інстанції наведеним вимогам не відповідає, враховуючи неповноту дослідження та оцінки апеляційним судом зібраних у справі доказів та обставин, що входять до предмета доказування у цьому спорі.

Суд апеляційної інстанції не надав належної оцінки всім аргументам учасників справи, що свідчить про неповне з`ясування фактичних обставин справи та передчасність зроблених висновків про наявність повного складу цивільного правопорушення, зокрема, причинно-наслідкового зв`язку між неповерненням відповідачем коштів та понесеними позивачем збитками у вигляді упущеної вигоди в заявлений позивачем період, що з огляду на імперативно визначені статтею 300 ГПК України межі розгляду справи судом касаційної інстанції, унеможливлює ухвалення остаточного рішення у цій справі.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду.

Згідно із частиною 4 статті 310 ГПК України справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом.

Відтак, з урахуванням меж перегляду справи в касаційній інстанції, колегія суддів вважає частково обґрунтованими підстави касаційного оскарження та погоджується з тими доводами скаржників, які відповідають висновкам суду, наведеним у мотивувальній частині цієї постанови

Тому касаційні скарги підлягають частковому задоволенню, а оскаржувана постанова суду апеляційної інстанції - скасуванню із направленням справи на новий розгляд до апеляційного господарського суду.

Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції слід урахувати наведене у цій постанові, дослідити та об`єктивно оцінити аргументи учасників справи і всі зібрані у справі докази в їх сукупності, всебічно і повно з`ясувати фактичні обставини справи та, залежно від встановленого, прийняти обґрунтоване і законне судове рішення.

Судові витрати
Відповідно до статті 315 ГПК України у постанові суду касаційної інстанції повинен бути зазначений розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції. 

Частиною 14 статті 129 ГПК України передбачено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що в даному випадку справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат Верховним Судом не здійснюється.

Керуючись статтями 240, 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційні скарги Акціонерного товариства "Банк Альянс" та ліквідатора Товариства з обмеженою відповідальністю "БНК-Україна" арбітражного керуючого Коваля Віталія Валерійовича задовольнити частково.

2. Постанову Західного апеляційного господарського суду від 02.10.2025 у справі № 914/2450/22(914/461/25) скасувати.

3. Справі № 914/2450/22(914/461/25) передати на новий розгляд до Західного апеляційного господарського суду.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя К. М. Огороднік 
Судді С.В. Жуков 
В. Я. Погребняк