справа № 749/1541/25       
провадження № 1-кп/732/30/26 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
16.02.2026 року місто Городня 
Городнянський районний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді ОСОБА_1 , секретар: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городня кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12025270370000151 від 03.08.2025 по обвинуваченню за ч.1 ст. 286-1 КК України

 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця с. Рогізки, Щорського (нині Корюківського) району, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не працюючого, не військовозобов`язаного, учасника бойових дій, інваліда 2-гої групи внаслідок війни, із професійно-технічною освітою, неодруженого, на утриманні дітей не має, раніше не судимого,-

за участі учасників кримінального провадження:
прокурора - ОСОБА_4 ,
потерпілого - ОСОБА_5 ,
обвинуваченого - ОСОБА_3 ,
ВСТАНОВИВ:
Обвинувачений ОСОБА_3 03.08.2025 близько 02 години 00 хвилин, керуючи технічно справним автомобілем марки OPEL моделі VECTRA з реєстраційним номером НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, рухаючись автомобільною дорогою «Р-83» у напрямку від с. Великий Щимель Корюківського району, Чернігівської області до с. Кучинівка, Корюківського району, Чернігівської області, на відстані близько 1450 метрів до знаку, передбаченого п. 5.51 «Початок населеного пункту» Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001, діючи необережно, передбачаючи можливість настання суспільно-небезпечних наслідків своїх дій, але легковажно розраховуючи на їх відвернення, неправильно оцінив дорожню обстановку, у результаті чого не впорався із керуванням автомобіля та виїхав за межі проїзної частини дороги на праве узбіччя, внаслідок чого автомобіль зіткнувся із придорожнім деревом та перекинувся на дах.
У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля ОСОБА_5 отримав тілесне ушкодження у вигляді поєднаної травми, що включає: закритий багатоуламковий перелом верхньої третини лівої плечової кістки зі зміщенням, закриту травму грудної клітини з переломами 6,7,8 ребер зліва та забоєм лівої легені, утворену травмуючими діями елементів салону автомобіля, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 66 від 04.09.2025, відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалості розладу здоров`я (згідно п.2.2 правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.1995 «Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України»).
У вказаній дорожній обстановці водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.2.3 б (для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну), п.2.9 а (водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин) та п. 12.1 (під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним) Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 зі змінами.
Вказані порушення Правил дорожнього руху України з боку ОСОБА_3 стали причиною і умовою виникнення та настання вказаної дорожньо-транспортної пригоди та знаходяться в прямому причинно-наслідковому зв`язку із тілесними ушкодженнями, отриманими ОСОБА_6 .
Обвинувачений ОСОБА_3 у судовому засіданні підтвердив обставини, викладені в обвинуваченні. Розповів, що 02.08.2025 відвіз друга до м. Городня, а коли повернувся до м. Сновськ, зустрів своїх друзів, з якими випив пиво, яке містило алкоголь. Сам він випив 1 літр пива. Тоді у нього були тяжкі особисті обставини, він посварився із своєю дівчиною. Вночі о 02 годині 03.08.2025 повертаючись у с. Рогізки, віз друзів і неподалік с. Кучинівка у напрямку с. Великий Щимель, коли ОСОБА_3 03.08.2025 о 02:00 перебував за кермом свого автомобіля марки OPEL моделі VECTRA з реєстраційним номером НОМЕР_1 та виконував функцію водія такого транспортного засобу, він не впорався із керуванням на повороті і злетів із дороги, врізався у дерево, внаслідок такої взаємодії авто перевернулося на дах. Вилізши із авто, він зрозумів, що один із його пасажирів, який сидів позаду зліва, отримав тілесні ушкодження та значно постраждав. Таким пасажиром був потерпілий ОСОБА_5 . З ними в автомобілі також їхали дівчата: ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яким, як вказував у своїх показаннях ОСОБА_3 він одразу надав наказ викликати швидку допомогу. По приїзду швидкої та поліції ОСОБА_3 добровільно прийняв участь у слідчих діях, а під час лікування потерпілого ОСОБА_5 надавав йому посильну матеріальну допомогу, сприяв в отриманні медикаментів, тим самим усував шкоду, завдану кримінальним правопорушенням. У потерпілого просив вибачення, потерпілий не має до нього будь-яких претензій. Обвинувачений запевнив суд, що критично ставиться до свого діяння, зробив для себе відповідні висновки, просив врахувати його молодий вік, пом`якшуючі обставини і те, що він тільки починає своє життя, а тому позбавлення волі є суворим покаранням, яке занапастить його життєвий шлях. Посвідчення водія отримав у 2019 році, до адміністративної відповідальності не притягувався, наслідків дорожньо-транспортної пригоди не оспорює, хоча сам він таких наслідків не прагнув.
Потерпілий у судовому засіданні скористався своїм правом, передбаченим статтею 63 Конституції України та відмовився давати показання щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, однак висловив свою думку, що позбавлення волі є надзвичайно суворим покаранням за обставин вчиненої обвинуваченим дорожньо-транспортної пригоди, вказуючи, що ОСОБА_3 сприяв лікуванню потерпілого, добровільно компенсував йому 10000 гривень, із обвинуваченим потерпілий давно товаришує і знає його як позитивного хлопця, впевнений, що ОСОБА_3 не схильний вчиняти будь-які правопорушення, просив обрати покарання не пов`язане із позбавленням волі.
З`ясувавши думку учасників судового провадження про те, які докази потрібно дослідити, та порядок їх дослідження, визнавши недоцільним дослідження доказів стосовно усіх фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, враховуючи, що сторонами провадження не оспорюється доведеність вини обвинуваченого та кваліфікація його дій, з`ясувавши правильне розуміння сторонами кримінального провадження змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини справи в апеляційному порядку, суд вважає, що обвинувачення, пред`явлене ОСОБА_3 знайшло своє підтвердження у судовому засіданні в повному обсязі.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, вірно кваліфіковані за ч.1 ст.286-1 КК України.
Вирішуючи питання про міру покарання обвинуваченому, суд враховує: характер та ступінь тяжкості вчиненого злочину, а також наслідки, що настали - спричинення потерпілому середньої тяжкості тілесного ушкодження; особу винного - його молодий вік, сімейний стан, стан здоров`я - інвалідність 2-гої групи внаслідок війни; позитивну характеристику за місцем проживання; обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування завданого збитку; відсутність обставин, які обтяжують покарання. 
Судом враховується, що за висновком органу пробації, викладеним у досудовій доповіді (а.с. 49-51), виправлення ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства.
Аналізуючи доведені пом`якшуючі покарання обставини, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно ґрунтується на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність. Сприяння розкриттю злочину здійснюється добровільно у будь-якій формі: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів, надання доказів, іншої інформації про свою злочинну діяльність. Добровільне відшкодування шкоди полягає у самостійному відшкодуванні майнової чи моральної шкоди потерпілому на будь-якій стадії кримінального провадження, що забезпечує самостійне відновне правосуддя без відповідного примусу судом.  
Судом встановлено, що ОСОБА_3 не оспорюючи час, місце, спосіб, розмір завданої потерпілому шкоди, вину визнав повністю, у слідчих діях приймав особисту участь, відшкодував завдану шкоду на ранній стадії кримінального провадження, надавши своєчасну посильну допомогу, на що вказував сам потерпілий, зазначаючи, що обвинувачений попросив у нього вибачення, цікавився станом здоров`я та одразу приймав участь у фінансуванні лікування.
Визначаючи покарання, яке б ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло б досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства, суд визнає такі пом`якшуючі покарання такими, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину.
Одночасно суд враховує особу винного, який приймав безпосередню участь з 17.05.2022 по 31.05.2022, із 04.11.2022 по 24.01.2023, із 19.03.2024 по 21.03.2024 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та бойових діях під час захисту Батьківщини і 20 березня 2024 року при виконанні бойового завдання неподалік населеного пункту Старомайорське Волноваського району Донецької області отримав вогнепальне поранення та був звільнений із військової служби через встановлення 2-гої групи інвалідності внаслідок війни. Непогашених судимостей ОСОБА_3 не має, до адміністративної відповідальності, у тому числі і за порушенням Правил дорожнього руху України, він не притягувався, має адекватну самооцінку, веде себе врівноважено, у побуті характеризується позитивно. Наведене вказує на те, що ОСОБА_3 є свідомим громадянином, який поважає права і свободи, захисту інтересів держави присвятив значний проміжок свого життя. Його особа не становить підвищеної небезпеки для суспільства, аж такої, яка б вимагала його ізоляції від суспільства.
За змістом ч. 1 ст. 69 КК України при наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційний злочин, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин.
Досудова доповідь щодо обвинуваченого з інформацією про його соціально-психологічну характеристику та про середній ризик вчинення повторного кримінального правопорушення, а також, що ризик впливу історії правопорушень на його подальшу протиправну поведінку та ризик повторного завдання шкоди життю і здоров`ю оцінениі як низькі, у сукупності із установленими в ході розгляду справи даними про поведінку обвинуваченого, який після вчинення вказаного кримінального правопорушення надавав посильну матеріальну допомогу у відновленні здоров`я потерпілого, критично ставиться до своїх злочинних дій, вказують на незначний ступінь небезпеки винного, а всі перераховані вище пом`якшуючі покарання обставини істотно знижують ступінь вчиненого суспільно-небезпечного діяння, що дозволяє суду, перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин та призначити покарання у виді штрафу, із застосуванням ч.1 ст. 69 КК України.
Так, діяння передбачене, ч.1 ст. 286-1 КК України караються позбавленням волі на строк до трьох років з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк від трьох до п`яти років.
Застосування до винного статті 75 КК України, як того просив потерпілий, суперечить принципу законності, оскільки законодавцем встановлена імперативна заборона для  звільнення від відбування покарання з випробуванням до осіб які притягується до кримінальної відповідальності за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту та керували такими транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
У той же час покарання у виді позбавлення волі ( його реальне відбування) є передчасним, оскільки встановлені у справі пом`якшуючі обставини та дані про особу винного, не свідчать про те, що його виправлення можливе тільки в ізоляції від суспільства.
Більш м`який вид основного покарання, не зазначений у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за цей злочин, але визначений у статті 51 КК України серед видів покарань, такий як штраф відповідає принципам законності, обгрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд, в тому числі керується практикою Європейського суду (рішення у справі «Тайрер проти Великої Британії»), за якою покарання не має принижувати винного, навіть у власних очах. Водночас розмір такого штрафу не може бути однозначно низьким, оскільки призначається, серед іншого, за грубе ігнорування вимог п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. З урахуванням майнового стану винного, оцінюючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його наслідки, суд обирає штраф у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 гривень. До основного покарання слід обрати і додаткове у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки. З урахуванням наслідків, що настали,призначення ОСОБА_3 основного покарання без додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами очевидно не сприятиме запобіганню вчиненню нових правопорушень, як винним так і іншими особами, що суперечить меті покарання, визначеній у ч.2 ст. 50 КК України.
Цивільний позов не заявлено.
Процесуальні витрати слід стягнути із винного на користь держави.
Долю речових доказів слід вирішити у порядку ст. 100 КПК України, накладений арешт - скасувати.
Запобіжний захід не обирався і підстави для його обрання відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 370,371,373,374 КПК України,-

УХВАЛИВ:
ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченому ч.1 ст. 286-1 КК України і призначити основне покарання за ч.1 ст.286-1 КК України, із застосуванням ч.1ст. 69 КК України, у виді штрафу у розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68000,00 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 3 (три) роки.
Стягнути із ОСОБА_3 на користь держави 4457 грн процесуальних витрат за проведення судової інженерно-транспортної експертизи.
Арешт, накладений згідно з ухвалою слідчого судді Сновського районного суду Чернігівської області ОСОБА_9 від 06 серпня 2025 року на автомобіль марки OPEL моделі VECTRA з реєстраційним номером НОМЕР_1 після набрання вироком суду законної сили - скасувати та повернути ОСОБА_3 .
Запобіжний захід не обирати.
Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілому, прокурору.
На вирок може бути подана апеляція до Чернігівського апеляційного суду через Городнянський районний суд протягом тридцяти днів з моменту його проголошення. Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги,якщо таку скаргу не було подано.
Суддя ОСОБА_1