Справа №522/20229/23
Провадження №2/522/600/26

ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
04 березня 2026 року м.Одеса
Приморський районний суд м.Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участю секретаря судового засідання – Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач 13.10.2023 року звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якому просить визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позову зазначено, що батько позивача – ОСОБА_4 , на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м.Одеси №196 від 05.05.1981 року, отримав ордер №581 на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . На той час сім`я складалася з: ОСОБА_4 , дружини – ОСОБА_5 , яка є матір`ю позивача, та сина – ОСОБА_1 , позивача по справі. 22.08.2001 року у спірній квартирі зареєстровані дружина позивача – ОСОБА_2 та син позивача – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 07.10.2008 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_4 . Усі роки після розлучення та смерті батька позивач в квартирі проживає сам та самостійно сплачує комунальні послуги. Відповідачі по справі у спірній квартирі не проживають, виїхали на постійне проживання до США та не мають наміру повертитися до України. У зв`язку з тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на протязі тривалого часу в спірній квартирі не проживають, обов`язків щодо утримання квартири та сплати комунальних послуг не несуть, позивач був змушений звернутися до суду з вказаним позовом. 
Справа була розподілена на суддю Приморського районного суду м.Одеси Чернявську Л.М. згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.10.2023 року.
Ухвалою суду від 16.2024 року підготовче засідання було закрито, справу було призначено до судового розгляду по суті.
Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 06.05.2025 року про звільнення ОСОБА_6 з посади судді Приморського районного суду міста Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку, на підставі службової записки діловода суду ОСОБА_7 , з метою дотримання розумних строків розгляду справи, недопущення порушень законних інтересів сторін по справі, згідно розпорядження в.о.керівника апарату Приморського районного суду м.Одеси Чукова Л.В. №781/25 від 19.05.2025 року, було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи.
Справа надійшла до провадження судді Домусчі Л.В. та отримана суддею 20.05.2025 року. 
Ухвалою суду від 06.05.2025 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в загальному позовному провадженні з призначенням судового засідання на 15.07.2025 року.
У зв`язку із замінюванням суду, розгляд справи призначений на 15.07.2025 року було відкладено на 18.09.2025 року.
У судове засідання призначене на 18.09.2025 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 – адвокат Портна У.О. через підсистему Електронний суд надала заяву, в якій просила розгляд справи відкласти через зайнятість в іншому процесі.
Розгляд справи відкладено на 11.11.2025 року.
У зв`язку з оголошенням у м.Одесі та Одеській області повітряної тривоги, розгляд справи призначений на 11.11.2025 року відкладено на 22.01.2026 року.
У судове засідання призначене на 22.01.2026 року сторони не з`явилися, представник ОСОБА_1 – адвокат Портна У.О. через підсистему Електронний суд надала заяву, в якій просила розгляд справи відкласти через хворобу.
Розгляд справи відкладено на 03.03.2026 року.
02.03.2026 року представник ОСОБА_1 – адвокат Портна У.О. через підсистему Електронний суд надала клопотання, яким просила долучити до матеріалів справи Акти про не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.02.2025 року, 04.08.2025 року та 20.02.2026 року.
У судовому засіданні 03.03.2026 року була присутня представник ОСОБА_1 – адвокат Портна У.О., просила долучити до матеріалів справи Акти про не проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 14.02.2025 року, 04.08.2025 року та 20.02.2026 року, визнати причини їх ненадання поважними, оскільки зазначені докази були у позивача, який перебував за межами України, крім того сподівалися щодо підтвердження виїзду відповідачів за межі України від Державної прикордонної служби України, та поновити строк на їх подання.
Протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача, поновлено строк на подання доказів та приєднати до матеріалів справи Акти про не проживання від 14.02.2025 року, 04.08.2025 року та 20.02.2026 року.
Представник  ОСОБА_1 – адвокат Портна У.О. позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити та пояснила, що батько позивача – ОСОБА_1 за життя, отримав ордер на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї з трьох осіб:він, дружина та син, тобто позивач. З 22.08.2001 року у спірній квартирі були зареєстровані колишня дружина позивача ОСОБА_2 та син позивача – ОСОБА_3 . У 2008 році шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 – розірвано, вони перестали проживати разом, відповідачка добровільно покинула квартиру. У 2010 році помер бать позивача – ОСОБА_1 . Позивач з того часу в комунальній квартирі, яка складається з двох кімнат, проживає один. У 2023 році, маючи намір приватизувати квартиру, позивач звернувся до Приморської районної адміністрації ОМР з заявою про переоформлення договору найму та особового рахунку на квартиру, проте отримав відмову. Позивач на теперішній час фактично позбавлений права на приватизацію та отримання права власності. 
На питання головуючого по справі адвокат Портна У.О. зазначила, що їй відомо від позивача про те, що на початку війни ОСОБА_2 виїхала до США, там у неї є інша родина, до України не планує повертатися. Син – ОСОБА_3 , 1999 року народження, проживає разом з матір`ю в США. З 2008 року відповідачі не пред`являли будь-яких претензій щодо житла. У довідці Державної прикордонної служби України зазначено, що ОСОБА_2 виїхала з території України 22.01.2022 року.
ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним. В матеріалах справи міститься заява ОСОБА_2 від 09.09.2024 року, в якій остання вимоги позову визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення, справу просила розглядати за її відсутністю (а.с.82-83).
ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відзив суду не надавали.
Відповідно до ст.268 ЦПК України, датою складання повного тексту рішення є 12.03.2026 року. 
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Судом встановлено, що за життя батько позивача – ОСОБА_4 , на підставі рішення виконкому Жовтневої районної ради народних депутатів м.Одеси №196 від 05.05.1981 року, отримав ордер №581 серії ЖР на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 на склад сім`ї з трьох осіб: ОСОБА_4 , дружина – ОСОБА_5 , та син – ОСОБА_1 (а.с.9). 
Позивач ОСОБА_1 з 1981 року по теперішній час проживає у зазначеній квартирі, та з 29.04.1991 року зареєстрований в ній, що підтверджується довідкою Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №П7-172189-ю/л від 30.08.2023 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб (а.с.15).
З 22.08.2001 року у спірній квартирі зареєстровані дружина позивача – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та син позивача – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також підтверджується довідкою Департаменту надання адміністративних послуг ОМР №П7-172189-ю/л від 30.08.2023 року та інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру станом на 03.03.2026 року (а.с.15, 164, 165).
Шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого 07.10.2008 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.11). 
Після розірвання шлюбу, відповідачка ОСОБА_2 разом з сином ОСОБА_3 добровільно залишили спірну квартиру.
ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача – ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.12).
З довідок Державної прикордонної служби України від 26.04.2024 року та 12.06.2024 року вбачається, що ОСОБА_2 виїхала з території України 22.01.2022 року та не в`їжджала. Відомостей щодо перетинання державного кордону України, лінії розмежування з тимчасово окупованою територією України ОСОБА_8 в період з 25.06.2019 року в базі даних не виявлено (а.с.68-70, 72-74).
У зв`язку з тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в спірній квартирі не проживають після розлучення, обов`язків щодо утримання квартири та сплати комунальних послуг не несуть, позивач звернувся до суду з даним позовом. 
Житловий будинок, в якому знаходиться зазначена квартира, перебуває на балансі ТОВ «КК «Порто-Франко», квартира не приватизована. Особистий рахунок № НОМЕР_3 на користування вказаною квартирою відкритий на ОСОБА_4 , який помер (а.с.13).
Той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають у спірній квартирі з лютого 2022 року по теперішній час підтверджується Актами про не проживання від 14.02.2025 року, 04.08.2025 року та 20.02.2026 року, наданими ТОВ «Керуюча компанія «Порто-Франко», завіреними керівником ВД №1 ТОВ «КК «Порто-Франко» Гулла Ю.Г., та підписаними сусідами будинку АДРЕСА_2 ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.160-162, 165-167).
Квартира не приватизована.
Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Згідно з частиною четвертою статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно ч.1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Тобто при вирішенні спору про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у порядку статей 71, 72 ЖК України, доказуванню сторонами та встановленню судами підлягають обставини тривалості тимчасової відсутності особи у житловому приміщенні, а також поважність причин такої відсутності. 
Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення.
Доказів щодо чинення відповідачам позивачем перешкод у проживанні в спірній квартирі судом не встановлено.
З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позивач довів належними доказами факт відсутності відповідачів в спірній квартирі понад 6 місяців з 2009 року без поважних причин, та реєстрація відповідачів у квартирі створює йому перешкоди у здійсненні права на приватизацію житла. 
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 щодо визнання відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житлом.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. 
Виходячи з вказаного вимоги позову є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Згідно п.26 Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Оскільки питання щодо стягнення судових витрат позивачем не заявлялось, тому їх вирішення судом не здійснювалось.
На підставі викладеного та керуючись, ст.ст.15, 16 ЦК України,ст.ст.62-72 ЖК України, ст.ст.1, 2, 5, 11, 43, 49, 76-80, 81, 89, 223, 241, 247, 258, 263-265, 268,274, 354 ЦПК України, суд, –
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням – задовольнити.
Визнати  ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3  (РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_3 ) такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 . 
Визнати  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1  (РНОКПП НОМЕР_5 , АДРЕСА_3 ) таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи. 
Повний текст рішення суду виготовлено 12.03.2026 року.

Суддя         Домусчі Л.В.