Справа № 420/27621/25 
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
23 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бабенка Д.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
14 серпня 2025 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України, в якій позивач просить суд:
визнати протиправними дії НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 13 років календарної служби;
зобов`язати НОМЕР_2 прикордонний загін (Військова частина НОМЕР_1 ). Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомогу при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 13 років календарної військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.
Стислий виклад позиції позивача.
В обґрунтування позовних вимог позивач, з посиланням на фактичні обставини справи, зазначає, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.05.2025 №383-ос звільнений в запас Збройних Сил України.
Позивач зазначає, що станом на день звільнення відповідно до наказу від 30.05.2025 №383-ос, вислуга років становить: календарна військова 13 років 01 місяць 26 днів.
Як вказує позивач, відповідно до положень цього наказу, на момент звільнення повинен був отримати, зокрема одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних років.
Натомість, на переконання позивача, відповідач мав нарахувати одноразову грошову допомогу при звільнені в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за повних 13 років календарної служби.
Стислий виклад заперечень відповідача.
Відповідач проти задоволення позивних вимог заперечує. 
В обґрунтування своєї позиції, представник відповідача зазначає, що для визначення розміру грошової допомоги застосовується саме календарна вислуга років у розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. При цьому, умовою набуття права на призначення та виплату одноразової грошової допомоги відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» є наявність вислуги 10 років і більше.
Відповідач зазначає, що військовою частиною при обрахунку вислуги років для виплати допомоги позивачу було враховано саме календарну вислугу років - 24 років, що повністю відповідає законодавчим вимогам.
В подальшому представник відповідача вказує, що відповідачем не враховано під час обчислення розміру одноразової грошової допомоги 3 роки строкової військової служби, що відповідає приписам частини другої статті 15 «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та пункту 10 Порядку № 393, в яких прямо вказано, що одноразова допомога не виплачується військовослужбовцям строкової військової служби, тобто період строкової військової служби не може бути врахований під час розрахунку належної до виплати військовослужбовцю суми одноразової грошової допомоги.
Підсумовуючи, представник відповідача стверджує, що позивачу правомірно виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних років служби, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Стислий виклад відповіді на відзив.
У відповіді на відзив позивач не погоджується з доводами відповідача та зазначає, що він був звільнений через припинення дії контракту під час проведення мобілізації та дії воєнного стану за станом здоров`я, пункт «б» пункту 3 частини 5 статті 26 Закону №2232-ХІІ.
Позивач вказує, що він, як військовослужбовець, що проходив служби за контрактом під час проведення мобілізації та дії воєнного стану та був звільнений за станом здоров`я підпадає під дію абзацу 1 частини 2 статті 15 Закону №2011-ХІІ і має право при звільненні зі служби на отримання одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, в тому числі за період проходження строкової військової служби на підставі ч.6-7 ст.15 Закону №2011-ХІІ.
Процесуальні дії у справі.
Суд ухвалою від 21.08.2025 відкрив провадження по справі, вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін відповідно до ст.262 КАС України та витребував у відповідача:
докази проходження ОСОБА_1 військової служби у ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України (копії наказів про зарахування на військову службу, про виключення зі списків, тощо);
інформацію про розмір нарахованого та виплаченого ОСОБА_1 грошового забезпечення (із зазначенням усіх його складових), нарахованого позивачу при звільненні, із обов`язковим зазначенням інформації з якого розміру прожиткового мінімуму вони були розраховані.
Відповідно до довідок про доставку електронного листа від 22.08.2025, адміністративний позов надіслано до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та доставлено 14.08.2025 о 17 год. 54 хв., ухвалу про відкриття провадження у справі від 21.08.2025 надіслано до електронного кабінету ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) та доставлено 22.08.2025 о 08 год. 10 хв.
За приписами ч.6 ст.251 КАС України, днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.
Відповідно до ч.6 ст.120 КАС України, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
З урахуванням наведеного та 15-денного строку для подання витребуваних доказів, що встановлений судом в ухвалі суду від 21.08.2025, останній день для подання витребуваних судом доказів – 08.09.2025.
Водночас, відповідач станом на день розгляду справи витребувані судом докази – не надав.
Відповідно до статті 77, 78 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних доказів. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
У порядку частини 1 статті 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Суд оцінює поведінку відповідача, щодо ненадання витребуваних судом доказів, як невиконання процесуального обов`язку.
Ненадання витребуваних доказів суб`єктом владних повноважень не спростовує підтвердження відповідачем порушеного права позивача, яке є предметом спору.
Відповідно до ч.9 ст.80 КАС України, у разі неподання суб`єктом владних повноважень витребуваних судом доказів без поважних причин або без повідомлення причин суд, залежно від того, яке ці докази мають значення, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у її визнанні, або розглянути справу за наявними в ній доказами, а у разі неподання доказів позивачем - також залишити позовну заяву без розгляду.
З урахуванням наведеного, суд вирішує справу на підставі наявних у справі матеріалів.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
ОСОБА_1 проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні Державної прикордонної служби України, що підтверджується записами військового квитка позивача серії НОМЕР_3 .
Відповідно до записів військового квитка позивача серії НОМЕР_3 , позивач з 20.05.1987 до 13.05.1990 проходив строкову військову службу.
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.05.2025 №383-ОС виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 з 30.05.2025, якого звільнено у відставку за підпунктом «б» (за станом здоров`я на підставі висновку військово-лікарської комісії про непридатність до військової служби з переоглядом через 6-12 місяців) пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».
Наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 30.05.2025 №383-ОС виключено із списків особового складу та всіх видів забезпечення старшого сержанта ОСОБА_1 з 30.05.2025.
Вислуга років станом на 30 травня 2025 року становить:
Календарна: 13 років 01 місяць 26 днів
Пільгова: 05 років 03 місяці 20 днів
Всього 18 років 05 місяців 16 днів.
Відповідно до підпункту 1 пункту 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», виплатити одноразову грошову допомогу в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за 10 повних календарних років служби.
Остаточною датою закінчення проходження військової служби вважати 30 травня 2025 року.
Рішенням експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи від 08.07.2025 №201/25/516/Р визнаний особою з інвалідністю ІІІ групи.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.
Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України від 20.12.1991№ 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в подальшому - Закон №2011-XII) визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно із ст.1 Закону №2011-XII, соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до абз.1 ч.1 ст.9 Закону №2011-XII, держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Частиною 2 статті 9 Закону №2011-XII визначено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Згідно із абз.1, 2 ч.4 ст.9 Закону №2011-XII, грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Відповідно до п.1 ч.2 ст.15 Закону №2011-XII, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: зокрема, за станом здоров`я;
У разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги (абз.23 п.3 ч.2 ст.15 Закону №2011-XII).
Частиною 6 статті 2 Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ «Про військовий обов`язок і військову службу» (в подальшому - Закон № 2232-ХІІ), визначено такі види військової служби: базова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів та закладів вищої освіти, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти), а також закладів фахової передвищої військової освіти; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період.
Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 25.06.2018 №558 затверджено Інструкцію про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (в подальшому - Інструкція 558), главою 9 розділу V якої визначено порядок виплати одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Згідно із пп.1 п.1 глв.9 розд.V Інструкції №558, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, виплачується одноразова грошова допомога в таких розмірах: 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби - які звільняються з військової служби: за станом здоров`я.
Відповідно до п.4 глв.9 розд.V Інструкції №558, у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, визначена пунктами 1, 2 цієї глави, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, крім тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1, 2 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (п.5 глв.9 розд.V Інструкції №558).
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» (в подальшому - Постанова №393) установлено, що для призначення пенсій за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж» і «з» статті 1-2 такого Закону, до вислуги років зараховуються, зокрема: військова служба в Збройних Силах, Державній прикордонній службі, Національній гвардії, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ та інших військових формуваннях, створених Верховною Радою України, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації, Державній спеціальній службі транспорту.
Пунктом 4 Постанови №393 визначено, що період строкової військової служби зараховується до вислуги років для призначення пенсій особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, у календарному обчисленні, а періоди, що зараховуються на пільгових умовах, - для визначення розміру пенсії.
Відповідно до абз.8 п.10 Постанови №393, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби та осіб, зазначених в абзаці дев`ятому цього пункту, виплачується одноразова грошова допомога в розмірах та на умовах, установлених пунктом 2 статті 15 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Згідно із абз.10 п.10 Постанови №393, строк календарної служби для визначення розміру одноразової грошової допомоги обчислюється згідно з пунктами 1 і 2 цієї постанови.
Вказані вище нормативно-правові акти передбачають, що військовослужбовцям, які звільняються з військової служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.
Також вказані вище нормативно-правові акти однозначно передбачають, що така допомога виплачується одноразово та за кожний повний календарний рік служби.
З матеріалів справи судом встановлено, що відповідно до витягу із наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України від 30.05.2025 №383-ОС, календарна вислуга років позивача станом на 30.05.2025 складає 13 років 01 місяць 26 днів.
Проте, позивачу було виплачено одноразову грошову допомогу при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення лише за 10 повних років служби, про що зазначено у вище вказаному наказі.
При цьому, при виплаті позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні в розмірі 50% місячного грошового забезпечення, відповідачем не було враховано період проходження позивачем строкової військової служби, про що зазначено представником відповідача у відзиві на позовну заяву.
Суд зазначає, що за положеннями статті 15 Закону №2011-XII та пункту 10 Постанови №393 виплата одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовцям строкової служби не передбачена, а отже, при звільненні із строкової військової служби позивач не набув права на виплату такої допомоги та її не отримував, тому за приписами абзацу двадцять третього підпункту 3 пункту 2 статті 15 Закону № 2011-XII цей період попередньої військової служби (строкової військової служби) мав бути врахований відповідачем при виплаті одноразової грошової допомоги під час звільнення позивача з військової служби.
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.
Відповідно до ч. 1. ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно із ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Відповідно до ч.1, ч.5 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. 2, 5, 6, 72, 77, 90, 120, 139, 241-246, 258, 262, 293, 295 КАС України, суд 
ВИРІШИВ:
Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії – задовольнити повністю.
Визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 13 років календарної служби.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_1 ) Державної прикордонної служби України здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільнені в розмірі 50% місячного грошового забезпечення за повних 13 років календарної військової служби, з урахуванням раніше виплачених сум.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Дмитро БАБЕНКО