Справа № 127/30958/25
Провадження 2/127/6866/25 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 лютого 2026 року 

Вінницький міський суд Вінницької області в складі: 
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В. 
розглянувши у спрощеному провадженні у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/30958/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

позов зареєстрований судом 01.10.2025 року і мотивований тим, що 28.03.2024 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 240328-004 на суму 46 052, 63 грн., безготівково, на умовах строковості, зворотності, платності, з умовою, що різниця між сумою кредиту, зазначеною в п. 3.1 договору та сумою, зазначеною в п.3.2 договору, є відсотками за перший день користування кредитом, входить до тіла кредиту і утримується з позичальника за рахунок кредиту в день видачі кредиту (п.5.6). Договір діє 10 років до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. 
Крім щомісячних процентів, відповідно до умов кредитного договору, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту в розмірі 24% (сума одноразової комісії складає 11 052, 63 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту в день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. 
Сторонами погоджено графік платежів, що складає 12 щомісячних платежів.
Позичальник ознайомлений, повністю розуміє, безумовно акцептує і зобов`язується неухильно дотримуватись умов публічної пропозиції (оферти) ТОВ «Кредитсервіс» укладення договору про надання кредиту на умовах продукту «Рекредит» в редакції від 17.11.2023 року, яка є невід`ємною частиною цього договору. 
Згідно вимог ЗУ «Про електронну комерцію», позичальник підписав договір одноразовим цифровим ідентифікатором (U40563) в особистому кабінеті – електронній системі укладення договорів кредитодавця.
На банківський рахунок позичальника згідно платіжного доручення № 507 від 28.03.2024 року було перераховано кредитні кошти в розмірі 35 000 грн. (з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту – 24 %, що в грошовому еквіваленті – 11 052, 63 грн. 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу грошові кошти, однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, тому станом на 06.05.2025 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 132 267, 84 грн. 
Дана сума складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 44 263, 14 грн., простроченої заборгованості за процентами – 88 004,70 грн.
На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Кредитсервіс» просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 240328-004 від 28.03.2024 року за період з 28.03.2024 року по 28.03.2025 року в розмірі 132 267, 84 грн. та судові витрати: судовий збір 2 422, 40 грн. та витрати на правничу допомогу – 7 000 грн.
Провадження у справі відкрите 10.10.2025 року. 
Представник позивача – Ушакевич М.П. в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи у її відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила. 
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся завчасно за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. 
Судом встановлено, що 28.03.2024 року між ТОВ «Кредитсервіс» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 240328-004 на суму 46 052, 63 грн., безготівково (на картку Приватбанк НОМЕР_1 ), на умовах строковості – на 365 днів, зворотності, платності, з умовою, що різниця між сумою кредиту, зазначеною в п. 3.1 договору та сумою, зазначеною в п.3.2 договору, є відсотками за перший день користування кредитом, входить до тіла кредиту і утримується з позичальника за рахунок кредиту в день видачі кредиту (п.5.6). 
Кредит наданий з цільовим призначенням – ремонт авто (п.3.5). Погоджена сторонами процентна ставка за перший місяць - 146, 00, за всі наступні місяці – 361, 35 (п.3.10). 
Договір діє 10 років до повного виконання позичальником своїх зобов`язань. 
Крім щомісячних процентів, відповідно до умов кредитного договору, стягується одноразова комісія за видачу кредиту від початкової суми кредиту в розмірі 24% (п.3.4) (сума одноразової комісії складає 11 052, 63 грн.). Разові проценти стягуються із суми кредиту в день перерахування кредиту на банківський рахунок позичальника. 
Сторонами погоджено графік платежів, що складає 12 щомісячних платежів, щомісяця, до 28 числа (п.3.3). Сума щомісячного платежу – 7 492, 09 грн. при дотриманні акційних умов (п.3.8). 
Орієнтовна загальна вартість кредиту – 158 657, 83 грн. (п.3.13).
Позичальник ознайомлений, повністю розуміє, безумовно акцептує і зобов`язується неухильно дотримуватись умов публічної пропозиції (оферти) ТОВ «Кредитсервіс» укладення договору про надання кредиту на умовах продукту «Рекредит» в редакції від 17.11.2023 року, яка є невід`ємною частиною цього договору. 
Згідно вимог ЗУ «Про електронну комерцію», позичальник підписав договір одноразовим цифровим ідентифікатором (U40563) в особистому кабінеті – електронній системі укладення договорів кредитодавця.
На банківський рахунок позичальника згідно платіжного доручення № 507 від 28.03.2024 року було перераховано кредитні кошти в розмірі 35 000 грн. (з урахуванням стягнутої одноразової комісії за видачу кредиту – 24 %, що в грошовому еквіваленті – 11 052, 63 грн.) 
Позивач свої зобов`язання за договором виконав та надав відповідачу грошові кошти, однак, відповідач свої зобов`язання за договором не виконує, тому станом на 06.05.2025 року утворилась заборгованість в загальному розмірі 132 267, 84 грн. 
Згідно виписки по особовому рахунку єдиний платіж, який був здійснений відповідачем – 25.04.2025 року на суму 7 500 грн. 
Згідно наданого розрахунку заборгованості дана сума була зарахована на погашення тіла кредиту 1789,49 грн. і на погашення процентів 5 710,51 грн. 
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію». 
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України "Про електронну комерцію").
Частиною п`ятою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Відповідна позиція щодо застосування вказаних норм права викладена в постанові ВС від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Отже, позивач надав належні і допустимі докази укладення з ОСОБА_1 кредитного договору № 240328-004 від 28.03.2024 року та отримання позичальником кредитних коштів в сумі 35 000 грн. 
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, заборгованість ОСОБА_1 перед ТОВ «Кредитсервіс» за кредитним договором станом на 06.05.2025 року становить 132 267, 84 грн. 
Дана сума складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту – 44 263,14 грн. (комісія і тіло кредиту), простроченої заборгованості за процентами – 88 004, 70 грн.
На день розгляду даної справи судом заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашена, тому загальна сума боргу – 132 267,84 грн. підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитсервіс».
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією, суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19. 
Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування»  загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісія кредитодавця, пов`язана з наданням кредиту.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту. 
Комісія в сумі 11 052,63 грн. пов`язана з наданням кредиту, була погоджена з відповідачем при укладенні договору від 28.03.2024 року, нарахована кредитором та облікована в день видачі кредиту, вказана у кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту тощо, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до Закону України «Про споживче кредитування». 
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422, 40 грн. (сплачений позивачем із урахуванням коефіцієнту 0, 8) згідно платіжної інструкції від 12.09.2025 року.
Правнича допомога позивачу у даній справі була надана АО «Правовий діалог», зокрема, на підставі укладеного 25.01.2023 року договору про надання правової допомоги, із визначеною в п. 4.1 договору розміром винагороди – 7 000 грн., акту приймання-передачі наданої правової допомоги, додаткової угоди № 1 від 04.01.2024 року.
Разом з тим, враховуючи вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України, тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, враховуючи ціну позову і співмірність гонорару із складністю справи та ціною позову, а також те, що справа була розглянута у відсутності представника позивача на підставі його заяви, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу розмірі 3 000 грн. 
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 137, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

позов задоволити.
Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитсервіс» (ЄДРПОУ 41125531, інд.01133, м. Київ, вул. Євгена Коновальця, б. 36-Д, прим. 65-з) заборгованість за кредитним договором № 240328-004 від 28.03.2024 року за період з 28.03.2024 року по 28.03.2025 року в розмірі 132 267 (сто тридцять дві тисячі двісті шістдесят сім) грн. 84 коп., а також судові витрати – 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору та 3 000 (три тисячі) грн. витрат на правничу допомогу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення. 
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.
Повне судове рішення складене 24 лютого 2026 року.

Суддя: