Справа № 420/40633/24 
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 березня 2026 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Вікторії ХОМ`ЯКОВОЇ, розглянувши в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень 
ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Державної податкової служби в Одеській області (далі - відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень Головного управління ДПС в Одеській області від 29.11.2024 №№ 52816/15-32-24-05 , 52814/15-32-24-05 , 52815/15-32-24-05, 52804/15-32-24-05 , 52805/15-32-24-05 , 52806/15-32-24-05, 52808/15-32-24-05 , 52847/15-32-24-05 , 52801/15-32-24-05 , 52802/15-32-24-05 , 52817/15-32-24-05 , 52843/15-32-24-05, 52850/15-32-24-05 .
В позовній заяві та додаткових поясненнях, наданих до суду, позивач зазначає, що не погоджується із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважає, що податковий орган неправильно застосував норми матеріального права, здійснив неправильний розрахунок розміру штрафних санкцій, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню. Податкові повідомлення-рішення були прийняті за висновками акту №46318/15-32-24-05/2І837717737 від 18.10.2024 Головного управління ДПС в Одеській області документальної планової виїзної перевірки фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства. В обгрунтування прийнятих податкових повідомлень-рішень контролюючий орган посилається на те, що позивачем не були підтверджені задекларовані обсяги витрат, що призвело до їх завищення та вплинуло на базу оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим збором. Позивач в позовній заяві стверджує, що ні в акті перевірці, ані в податкових повідомленнях-рішеннях контролюючий орган не зазначає, які саме задекларовані позивачем витрати були визнані контролюючим органом необгрунтованими, які витрати відповідач вважає завищеними та які витрати були виключені із загального складу витрат позивача як не підтверджені, в акті перевірки відповідач обмежився зазначенням лише узагальнюючих даних, тобто загальні суми нарахованих та визнаних витрат в розрізі окремих календарних років без розкриття складу таких витрат. Позивач вказує, що на підтвердження факту здійснення витрат на суму, яка зазначена у податкових деклараціях за кожний календарний рік, позивачем надані суду копії банківських виписок з рахунку позивача в банку, які, на думку позивача, підтверджують весь цикл господарської діяльності позивача, зокрема, повний перелік та склад витрат із зазначенням всіх сум та контрагентів позивача. Дані про здійснені витрати повністю відображені в податкових деклараціях на підставі наданих банківських виписок. 
На підтвердження факту здійснення витрат на суму, яка зазначена в податкових деклараціях за кожний календарний рік, позивачем надавалися відповідачу копії первинних документів з контрагентами, складені за податковий період, який був предметом перевірки (2018-2023 рр.). Документи надавалися особисто під час перевірки, надсилалися кур`єрською службою доставки, а також надсилалися на електронну пошту відповідача. На підтвердження зазначених обставин позивач надає копії поштової накладної кур`єрської служби доставки № 8860 разом з описом вкладення та копії електронних листів з електронної пошти позивача. Під час проведення податкової перевірки позивач надав контролюючому органу всі оборотно-сальдові відомості за період з 2018 по 2023 р. (копії оборотно-сальдових відомостей додаються), на підтвердження чого був наданий опис вкладення до листа, надісланого відповідачу у відповідь на запит про надання пояснень. Із змісту оборотно-сальдових відомостей за рахунком 631 "Розрахунки з вітчизняними постачальниками" вбачається факт придбання ОСОБА_1 товарів та послуг в розрізі кожного окремого контрагента за кожний календарний рік. Крім цього, оборотно-сальдові відомості містять інформацію про загальні кількість витрат, здійснених позивачем на придбання товарів та послуг. Керуючись даними оборотно-сальдових відомостей, позивачем були надіслані контролюючому органу первинні документи в розрізі кожного окремого контрагента, які зазначені в таких оборотно-сальдових відомостях. Відсутність книги обліку доходів та витрат за наявності повного та вичерпного переліку первинних документів, які були надані під час перевірки, не може бути підставою для невизнання понесених витрат. За перевіряємий період платник податків вів облік доходів та витрат в електронному та частково паперовому вигляді. 
Позивач вказує на порушення при складанні акту перевірки контролюючим органом норм Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи, податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків - юридичними особами та їх відокремленими підрозділами. Акт перевірки не містить інформації про об`єктивну сторону правопорушення, не вказано за результатами яких господарських операцій та на підставі яких первинних документів контролюючим органом виявлено порушення законодавства. Саме на податкові органи покладається обов`язок надати достатні докази на обґрунтування висновків про порушення платником податків норм податкового та іншого законодавства, на підставі яких такому платникові визначено відповідні зобов`язання та застосовано фінансові санкції.
В акті податкової перевірки відповідач зазначив, що перевіркою встановлено заниження ОСОБА_2 податкових зобов`язань в сумі ПДВ 469958,30 грн. через не включення до складу податкових зобов`язань сум ПДВ по податковим накладним, які мають статус "відмовлено за рішенням Комісії", "реєстрацію зупинено". Позивач вказує, що оскільки у разі зупинення реєстрації податкової накладної або відмови в її реєстрації, така накладна не набирає чинності для цілей податкового обліку. Відповідно ПДВ, зазначений у такій накладній, не може бути включений до складу податкових зобов`язань платника податків. На думку позивача, якщо податкова накладна має статус "відмовлено за рішенням Комісії" або "реєстрацію зупинено", це означає, що накладна не була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, і, відповідно, платник податків не може враховувати ПДВ за такою накладною в складі податкових зобов`язань або податкового кредиту. Відмова в реєстрації податкової накладної означає, що ПДВ, зазначений в цій накладній, не підлягає відображенню в обліку платника податків. Вимога щодо включення сум ПДВ до складу податкових зобов`язань за податковими накладними, реєстрацію яких будо зупинено або в яких було відмовлено в реєстрації, є порушенням вимог Податкового кодексу України. Заперечує позивач проти висновку про заниження Мєрєуцею О.В. податкових зобов`язань в сумі ПДВ 366818 грн. (розбіжність між задекларованими податковими зобов`язаннями та сумою ПДВ по податковим накладним, які мають статус и ЄРПН "зареєстровано", "зареєстровано за рішенням Комісії", "реєстрація за рішенням суду"), податковим органом не встановлено, що розбіжності були обумовлені тим, що реєстрація окремих податкових накладних в періоди вересень, жовтень, листопад 2022 р. були зупинені, однак в подальшому зареєстровані, а тому позивач надав уточнюючі декларації за наступні календарні періоди та врахував суми розбіжностей.
Контролюючим органом встановлено, що ФОП ОСОБА_1 в порушення п.187.1 ст.187, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, занижено додаткове зобов`язання в сумі ПДВ 393852,30 грн, не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну з податку на додану вартість на суму ПДВ 393852,30 грн. за перевіряємий період. Позивач частково погоджується із висновком контролюючого органу, а саме визнає факт наявності розбіжностей у сумі ПДВ із контрагентами ТОВ "АДМ ЮКРЕЙН" на суму ПДВ у розмірі 804,68 грн., ФГ "МАЛИЙ ЯРОСЛАВЕЦЬ 1" на суму ПДВ у розмірі 833,33 грн., ТОВ "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНЇ УКРАЇНА" на суму ПДВ у розмірі 118,73 грн., ТОВ "Одеська ЗТК" на суму ПДВ у розмірі 13 767,72 грн., а всього на загальну суму ПДВ у розмірі 15524,46 грн. Натомість позивач не погоджується із висновком контролюючого органу в частині того, що позивач не склав податкові накладні на операції перевезення із контрагентами Транспортна філія товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР" на суму ПДВ у розмірі 143 060,67 грн. та ТОВ "СЕПОСТАВКА" на суму ПДВ у розмірі 235267,17 грн., а всього на загальну суму ПДВ у розмірі 378 327,84 грн. Так, у 2019 р. у ФОП ОСОБА_1 дійсно існували домовленості із філією ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР" щодо виконання операції перевезення вантажу для філії ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР". Однак, в подальшому філія ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР"" відмовилась від замовлення послуг з перевезення вантажу. Незважаючи на це, у листопаді 2019 р. помилково на рахунок ФОП ОСОБА_3 були зараховані кошти від філії ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР"" на загальну суму 715303,34 грн., водночас, будь-які операції перевезення під зазначені кошти позивачем не здійснювались. Позивач звертає увагу суду на те, що оплата послуг перевезення за відсутності самої операції перевезення є загальною діловою практикою, яка властива господарській діяльності з перевезення вантажів. Аналогічна ситуація відбулась у правовідносинах із ТОВ "СЕПОСТАВКА", з яким у лютому 2022 р. у ФОП ОСОБА_1 існували домовленості щодо виконання операції перевезення вантажу для ТОВ "СЕПОСТАВКА". В подальшому ТОВ "СЕПОСТАВКА" відмовилось від замовлення послуг з перевезення вантажу. Незважаючи на це у лютому 2022 р. помилково на рахунок ФОП ОСОБА_1 були зараховані кошти від ТОВ "СЕПОСТАВКА" на загальну суму 1176335,87 грн., будь-які операції перевезення під зазначені кошти позивачем не здійснювались. Отже, кошти, які надійшли від філії ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР"" у листопаді 2019 р. та кошти, які надійшли від ТОВ "СЕПОСТАВКА" у лютому 2022 р., є помилково зарахованими коштами, а тому на такі операції не були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні. Відповідно до положень Податкового кодексу України, податкова накладна повинна складатись тільки в разі реального постачання товарів чи послуг. Якщо ж кошти були зараховані помилково і не було здійснено жодної операції з постачання, то це не є операцією, яка підлягає обкладенню ПДВ і для якої слід складати податкову накладну. Будь-які господарські операції постачання послуг (перевезення) між ФОП ОСОБА_1 та філії ТОВ "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР"", а також ТОВ "СЕПОСТАВКА" не відбулись, а тому позивач не складав та не повинен був складати податкові накладні на помилково зараховані кошти, так як такі операції не є об`єктом оподаткування ПДВ. З огляду на відсутність у позивача обов`язку складати, зареєструвати податкові накладні на операції, які не є об`єктом оподаткування ПДВ, то й штраф, нарахований за відсутність факту складання та реєстрації таких податкових накладних, підлягає скасуванню.
В акті перевірки вказано, що ФОП ОСОБА_1 не визначено податкове зобов`язання по товару, послугам, ПДВ при придбанні якого було включено до складу податкового кредиту, але товар, послуги не було використано в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності на суму 5035420,22 грн. (бензин та газ на суму 572321,83 грн; засоби захисту рослин, добрива, насіння 179135,31 грн; продовольчі та непродовольчі товари придбані у ФОП ОСОБА_4 1621322,32 грн; 10 колісних транспортних засобів (2 вантажних автомобілі DAF, з легкових універсали TOYOTA LAND CRUISER, 5 напівпричіпів-самоскидів OZTREYLER) 1005190,71 грн; ремонт та запчастини для автомобілів TOYOTA - 14354,50 грн; побутова техніка 14597,88 грн; подарункові сертифікати 114750 грн; будматеріали, товари для будівництва та ремонту, послуги з доставки, будівельне обладнання 1513747,67 грн), не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну з податку на додану вартість на суму ПДВ 5035420,22 грн. Господарська діяльність позивача полягає, у тому числі, у вирощуванні сільськогосподарської продукції, на підтвердження чого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відповідні відомості про здійснення позивачем діяльності, передбаченої код КВЕД 01.11 (вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур). З метою здійснення діяльності з вирощування сільськогосподарських культур позивач має у своєму користуванні земельні ділянки сільськогосподарського призначення. З метою вирощування сільськогосподарської продукції позивач придбав засоби захисту рослин, добрива, насіння, які використав в процесі господарської діяльності для вирощування сільськогосподарської продукції. У зв`язку із тим, що території Болградського району Одеської області, в якому знаходяться орендовані позивачем земельні ділянки, зазнали посухи, то врожайність одного га землі була нижче собівартості врожаю. Тобто, витрати на послуги зі збирання врожаю перевищували б орієнтований розмір доходу, який міг би отримати позивач дід реалізації сільськогосподарської продукції. З огляду на це, а також зважаючи на те, що вирощування сільськогосподарських культур є не основним видом діяльності, позивач вирішив відмовитися від збирання врожаю, тобто зазнав прямих витрат (на оплату оренди, оплату засобів захисту рослин, насіння, добрива). Під час придбання та використання засобів захисту рослин, добрива, насіння позивач мав ділову мету, поніс реальні витрати на їх придбання. Висновок контролюючого органу про використання засобів захисту рослин, добрива, насіння є неправильними, вимога про необхідність донарахування податкових зобов`язань з ПДВ в сумі 179135 грн. 31 коп. є необгрунтованими. 
Що стосується витрат на бензин та газ на суму 572321,83 грн; то придбані ПММ використовувались для перевезення працівників до місця роботи транспортними засобами, які позивач отримав за договором позички від 31.01.2018 із ОСОБА_5 (транспортний засіб марки "РУТА", модель "А0484", реєстраційний номер " НОМЕР_1 ", транспортний засіб марки "РУТА", модель "19", тип "Автобус", реєстраційний номер НОМЕР_2 ), які використовують в якості пального бензин або газ. Позивачем були затверджені норми витрати пального для транспортних засобів, маршрути руху, про факт використання пального складалися акт про списання пального . Також у перевіряємому періоді позивач придбавав та використовував у господарській діяльності електрогенераторну установку ЕБОК , який використовує бензин в якості пального для виробництва електричної енергії, електрогенератор використовувався піч час відключень електричної енергії для забезпечення безперервності господарської діяльності. Щодо нарахування податку на додану вартість на товари, придбані у ФОП ОСОБА_4 , то в акті перевірки відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не реалізував та не використав у підприємницькій діяльності продовольчі та непродовольчі товари, придбані у ФОП ОСОБА_4 , у зв`язку із цим не визначено податкове зобов`язання на продовольчі та непродовольчі товари на загальну суму у розмірі 1621322,32 грн. В обґрунтування зроблених висновків контролюючий орган послався на те, що позивач не здійснював продаж зазначених товарів, не орендує з серпня 2023р. складське приміщення, тобто, не має де зберігати залишки ТМЦ. Позивач не погоджується із зазначеним твердженням та вказує про придбання у ФОП ОСОБА_4 продовольчих та непродовольчих товарів з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності та для здійснення подальшого продажу третім особам. . Позивач звертає увагу суду на те, що 01.03.2019 ФОПП ОСОБА_1 та ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН" уклали договір оренди від 1.03.2019 р. № 107/19, на підставі якого ФОПП ОСОБА_1 отримав у користування склад, площею 200 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому площа орендованого позивачем приміщення була збільшена до 660 м2 на підставі додаткових угод до цього договору. 15.06.2023 ОСОБА_1 створив ТОВ "Укррухтранс", єдиним засновником ТОВ "Укррухтранс" є ОСОБА_1 01.08.2023 ТОВ "Укррухтранс" уклало із ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН" уклало договір оренди виробничих, складських та офісних приміщень № 182/23 з прилеглою територією загальною площею 660 м2, яке знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська , буд. 6. 01.08.2023 ТОВ "Укррухтранс" уклало із ФОП ОСОБА_1 договір суборенди приміщення з прилеглою територією з внутрішніми комунікаціями енерго-, водопостачанням, каналізацією, а саме: 200 м2 - виробничі приміщення; 140 м2 - прилегла територія, які розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська (Ак. Гаркавого), 6. Під час всього періоду, охопленого податковою перевіркою, позивач використовував склад та інші виробничі приміщення ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН", як місце для зберігання товарно-матеріальних цінностей. У зв`язку із цим, висновки контролюючого органу про відсутність складу та інших місць зберігання, не відповідають дійсності. Податковий орган зробив висновок про порушення податкового законодавства виключно на підставі відсутності у позивача місця для зберігання товару. Водночас, контролюючий орган не перевіряв фактичну наявність товару, не призначив проведення інвентаризації, яка є єдиним передбаченим законом способом встановлення наявності або відсутності товару.
Позивач заперечує висновки контролюючого органу про невикористання в господарській діяльності 10 колісних транспортних засобів (2 вантажних автомобілів DAF, 3 легкових універсалів TOYOTA LAND CRUISER; 5 напівпричіпів-самоскидів OZTREYLER), стверджує, що основний вид економічної діяльності позивача полягає у здійсненні вантажних автомобільних перевезень (код КВЕД 49.41). Два вантажних автомобіля DAF та п`ять напівпричіпів-самоскидів OZTREYLER безпосередньо використовувались у здійснення вантажних автоперевезень. В акті про податкову перевірку контролюючий орган не зазначає, які саме вантажні автомобілі DAF не використовувались. Натомість факт використання вантажних автомобілів DAF та напівпричіпів-самоскидів OZTREYLER у своїй господарській діяльності підтверджується товарно-транспортними накладними. Щодо легкових універсалів TOYOTA LAND CRUISER, то господарська діяльність позивача не вичерпується безпосереднім здійсненням вантажних автоперевезень. Окрім перевезення вантажів, у перевіряємому періоді позивач зустрічався з контрагентами, проводив перемовини щодо умов перевезень, відвідував органи державної влади, у тому числі органи податкової служби, Укртрансбезпеки, поліції тощо, придбавав автозапчастини для транспортних: засобів та здійснював їх перевезення, у випадку дорожньо-транспортних пригод позивач особисто або його працівники виїжджали на місце зупинки транспортних засобів на автомагістралях чи інших місцях зупинки, в окремих випадках супроводжував вантаж до пунктів розвантаження, легкові транспортні засоби використовувались для перевезення працівників від місця їх проживання до місця зберігання вантажних автомобілів тощо; при цьому позивач є особою з інвалідністю І групи, тому переміщується виключно за допомогою легкових транспортних. 
Посилання контролюючого органу на інше податкове порушення (включення до складу податкового кредиту витрат на ремонт та запчастини для автомобілів TOYOTA в сумі 14354,50 грн.) також не відповідає дійсності, так як використання в господарській діяльності легкових універсалів TOYOTA LAND CRUISER передбачало необхідність їхнього ремонту, а тому такі витрати були безпосередньо пов`язані із господарською діяльністю позивача. 
Окремо позивач зазначає, що 08.10.2024 російська федерація здійснила обстріл території міста Одеса за допомогою безпілотних літальних апаратів типу "Shahed", внаслідок чого майно, транспортні засоби та документація позивача за місцем їх зберігання (за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська, 6), зазнали пошкоджень, у тому числі частина майна та документації були повністю знищені. Позивач вчиняє дії для відновлення пошкодженої та знищеної документації. Станом на 07.11.2024 на складі, який знаходився на території ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН" знаходились запаси сілі, ящики з господарським милом, свічками та сірниками, засоби побутової хімії. Тобто, акт про пожежу, зокрема відомості про знищення побутових та не побутових товарів опосередковано підтверджує наявність таких матеріалів станом 07.11.2024 та спростовує висновки контролюючого органу щодо їх відсутності як станом на період, який був охоплений податковою перевіркою, так і на момент проведення самої перевірки. Доводи контролюючого органу, на підставі яких були побудовані висновки щодо необхідності здійснення умовного продажу товарів, є необгрунтованими, оскільки у позивача був склад для зберігання товарів, а також надав докази на підтвердження наявності товарів на момент після проведення податкової перевірки. У свою чергу, контролюючий орган не здійснював виїзд за місцем фактичного зберігання товару, не проводив інвентаризацію товарів, не надав жодні інші докази на підтвердження відсутності таких товарів.
Щодо висновку контролюючого органу про не реалізацію та не використання у підприємницькій діяльності більшої частини придбаних будматеріалів, товарів для будівництва та ремонту, послуг з доставки, будівельного обладнання , позивач вказує, що господарська діяльність позивача, у тому числі, полягає в торгівлі будівельними матеріалами, на підтвердження чого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості про відповідні види економічної діяльності (код КВЕД 47.52 роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 46.13. Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами. В обґрунтування зроблених висновків контролюючий орган посилається на відсутність місць для зберігання товарно-матеріальних цінностей. Водночас, як вже зазначив позивач вище, під час всього періоду, охопленого податковою перевіркою, позивач використовував склад та інші виробничі приміщення ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН", як місце для зберігання товарно-матеріальних цінностей, а в 2023 році позивач продовжив користуватися складськими приміщеннями на підставі укладеного договору оренди (суборенди) із ТОВ "Укррухтранс" від 01.08.2023 . ФОП ОСОБА_1 як орендар, здійснив поліпшення орендованого складу шляхом виконання будівельних робіт, які є невід`ємною частиною об`єкта нерухомості.
Позивач не погоджується із прийнятим податковим повідомленням-рішенням № 52806/15-32-24-06, винесеним ГУ ДПС в Одеській області від 29.11.2024, вважає, що податковий орган неправильно застосував норми матеріального права, здійснив неправильний розрахунок розміру штрафних санкцій, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. Податковий орган застосував невірні ставки штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. 08.02.2023 набрав чинності Закон України від 12.01.2023 № 2876-ІХ "Про внесення змін до розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ щодо відновлення обмеження перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування, на підставі якого підрозділ 2 Перехідних положень Податкового кодексу України був доповнений пунктом 90 , яким були зменшені розміри штрафних санкцій . Штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу). З огляду на це, за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН замість ставок штрафу у розмірі 10 %, 20 %, 30% та 40% контролюючий орган мав би застосувати ставки штрафу у розмірі 2 %, 5 %, 10 % та 15% відповідно. Законом України від 12 січня 2023 року № 2876-ІХ був не тільки зменшений розмір штрафних санкцій на період дії воєнного стану, але й збільшений термін реєстрації податкових накладних. Протягом дії воєнного стану реєстрація податкових накладних, складених з 1 по 15 число, у термін до 5 числа наступного місяця, а також реєстрація податкових накладних, складених з 16 числа по останній календарний день місця, у термін до 18 числа наступного місяця, перестала вважатися порушенням податкового законодавства та не тягне за собою будь-яку відповідальність. Позивачем у даній справі є фізична особа, а не юридична особа, а тому положення Закону України від 12 січня 2023 року № 2876-ІХ мають зворотну дію в часі для позивача, так як окремі його положення пом`якшують та скасовують відповідальність позивача.
Податковим повідомленням-рішенням (далі - ППР) № 52808/15-32-24-05 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 7480 грн. за ненадання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП, але до ППР не доданий розрахунок штрафних санкцій, не зазначено інформацію про майно нерухоме, земельні ділянки, рухоме майно.
Позивач заперечує проти розмірів штрафних санкцій за заниження податкових зобов`язань з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, несвоєчасну сплату орендної плати, мотивуючи тим, що контролюючим органом застосовані підвищені ставки штрафних санкцій з огляду на умисні дії платника, але не доведено умисності діянь, відсутні докази, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Обов`язок доведення вини покладено на контролюючий орган, без виконання якого особу неможливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого умовою є наявність вини. Актом перевірки жодних обгрунтувань, що позивач порушив пункт 124.2 статті 124 Податкового кодексу України та при цьому діяв умисно не наведено та під час судового розгляду справи контролюючим органом не зазначено.
Ухвалою від 06.01.2025 відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання на 30.01.2025. В підготовчому засіданні оголошувались перерви, 13.05.2025 протокольною ухвалою було закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 10.06.2025. 
В подальшому судові засідання були проведені 08.07.2025, 19.08.2025, 18.09.2025, 15.10.2025, 06.11.2025, 19.11.2025, 04.12.2025, 16.12.2025. В судовому засіданні 23.12.2025 вирішено подальший розгляд справи здійснювати в письмовому провадженні.
ГУ ДПС в Одеській області (далі - відповідач) у відзиві на позов та в додаткових поясненнях від 18.03.2025 адміністративний позов не визнає, не погоджуються з доводами позивача, вважає, що позов не підлягає задоволенню. У період з 01.01.2018 по 31.12.2022 ФОПП ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування на підставі ст.177 Податкового кодексу України, але не вів книгу обліку доходів та витрат (на запит від 23.09.2024р. книгу до перевірки не надано), чим порушив п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України. ФОПП ОСОБА_1 під час перевірки надавалися запити щодо надання пояснень та документів від 23.09.2024 (вручено під підпис ФОПП ОСОБА_1 23.09.2024), від 11.10.2024 (вручено під підпис ОСОБА_1 11.10.2024). ФОПП ОСОБА_1 не надано до перевірки облік доходів в електронному чи паперовому вигляді; не надано в повному обсязі банківські виписки по всім рахункам; не надано підтвердні документи щодо задекларованих витрат; не надано в повному обсязі документи та пояснення на письмові запити; документи та пояснення щодо встановлених порушень та інші документи. 18.10.2024 складено акт ненадання ФОПП ОСОБА_1 документів до перевірки №6842/15-32-24-05/ НОМЕР_3 . ФОПП ОСОБА_1 надано запит щодо надання документів на власне (орендоване) рухоме та нерухоме майно, а також про майно, що передано у оренду (суборенду) іншим суб`єктам (договори, рахунки, акти, інше). Документи на запит надано частково, надані свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів.
Перевіркою встановлено несвоєчасне подання ФОПП ОСОБА_1 податкових декларації про майновий стан і доходи за 2023р., чим порушено пп.49.18.4 п.49.18 ст.49, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України. ФОПП ОСОБА_1 не надано пояснення щодо встановлених порушень. ФОПП ОСОБА_1 порушено п.177.2, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, завищення валового доходу за 2018р. в сумі 9,35 грн, за 2019р. в сумі 20999,66 грн, за 2020р. в сумі 26205,90 грн, за 2022р. в сумі 4938945,15 грн, за 2023р. в сумі 578680,22 грн. у зв`язку з неврахування при визначені доходу операцій з повернення надмірно сплачених коштів. ФОПП ОСОБА_1 не надано пояснення щодо встановленого порушення. ФОПП ОСОБА_1 на запит не надано реєстр документів, які були включені до складу доходів та витрат річних декларацій (із зазначенням номеру документу, дати, контрагента, номенклатуру, суму та інше); не надано детальну інформацію про суми доходів та витрат (та підтвердні документи), віднесених до граф 4, 5 та 7 Додатка Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018р., 2019р., 2020р., 2021р., 2022р. та 2023р. ( помісячно, по рокам та по статтям). Перевіркою згідно наявних документів (банківська виписка, податкові накладні, податкова звітність, ІКП та інші документи) враховані витрати по ФОПП ОСОБА_1 на придбання дизпалива, запчастин, послуг з ремонту та обслуговування автомобілів, придбання будівельних матеріалів, фонд оплати праці, ЄСВ, банківські послуги, оренда рухомого та нерухомого майна, електроенергія, канцтовари, послуги зв`язку, транспортні послуги, інші. В порушення п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України ФОПП ОСОБА_1 завищено суму документально підтверджених витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, за 2018р. в сумі 1928274,69 грн, за 2019р. в сумі 4913558,88 грн, за 2020р. в сумі 2765911,91 грн, за 2021р. в сумі 2866249,65 грн, за 2022р. в сумі 16698469,47 грн, за 2023р. в сумі 1718011,07 грн., до перевірки не надано первинні облікові документи, що підтверджують задекларовані витрати.
Відповідач вказує, що ФОПП ОСОБА_1 при складанні податкової звітності діяв нерозумно, тобто мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання. Таким чином, ФОПП ОСОБА_1 завищено валовий дохід, завищено суму витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, у річних деклараціях про майновий стан і доходи за 2018р., 2019р., 2020р., 2021р., 2022р., 2023р., що призвело до заниження суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності в сумі 4565814,36 грн. ФОПП ОСОБА_1 не надано пояснення щодо встановленого порушення. Заниження оподатковуваного доходу також мало наслідком заниження ФОПП ОСОБА_1 суми військового збору в сумі 379884,52 грн. 
Перевіркою встановлено несвоєчасне подання ФОПП ОСОБА_1 податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку Форма № 1ДФ за 3 квартал 2020р. (подано 12.11.2020р. № 9296792980, термін 09.11.2020р.), чим порушено пп.49.18.2, ст.49, п.51.1 ст.51, абз. "б" п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України.
Перевіркою повноти, достовірності, правильності визначення бази оподаткування при нарахуванні та утриманні податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходів платників податків у вигляді заробітної плати встановлено порушення ФОПП ОСОБА_1 пп.162.1.3. п.162.1 ст.162, пп.163.1.1. п.163.1 ст.163, пп.164.2.1, п.164.2. ст.164, п.167.1. ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1.2, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. "а" п.171.2 ст.171, абз. "а" та "б" п.176.2 ст.176, п.16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, а саме занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб всього в сумі 764,47 грн та з військового збору в сумі 63,71 грн в результаті заниження бази оподаткування на загальну суму 4250,00 грн за 2 та 3 квартал 2022р. (розбіжність зі звітністю про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, надбавки, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування).
Перевіркою встановлено порушення ФОПП ОСОБА_1 п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку Форма № 1ДФ та Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску.
Перевіркою було виявлено за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 заниження ПДВ всього в сумі 6266049 грн. Зокрема, заниження податкових зобов`язань в сумі ПДВ 469958,30 грн ФОПП ОСОБА_1 виникло внаслідок не включення до складу податкових зобов`язань сум ПДВ по податковим накладним, які мають статус "відмовлено за рішенням Комісії", "реєстрацію зупинено". Крім того, відповідно до наявних під час перевірки документів (податкових декларацій з податку на додану вартість, податкових накладних, інші) ФОПП ОСОБА_1 придбав у контрагентів-постачальників товарно-матеріальні цінності та послуг в сумі ПДВ 5035420,22 грн. які було включено до складу податкового кредиту та не було використано в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності. Згідно наявних під час перевірки документів, ФОПП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді з квітня 2023р. не декларує податкові зобов`язання з ПДВ, податкові декларації податку на додану вартість за листопад 2023р. та грудень 2023р. не подані; з квітня 2023р. не використовує працю найманих осіб; не орендує з серпня 2023р. складське приміщення, тобто не має де зберігати залишки ТМЦ; не використовував у перевіряємому періоді техніку у господарській діяльності, яка споживає бензин та газ; не використовував у господарській діяльності легкові універсали TOYOTA LAND CRUISER; не здійснював продаж агропродукції, засобів захисту рослин, добрива, насіння; не здійснював продаж продовольчих та непродовольчі товари, придбаних у т.ч. ФОП ОСОБА_4 ; не реалізував та не використав у підприємницькій діяльності більшу частину придбаних будматеріалів, товарів для будівництва та ремонту, послуги з доставки, будівельне обладнання; при цьому термін придатності окремих товарів обмежений; інше. ДПС надано запит з питань надання пояснень та документів щодо ненарахування податкових зобов`язань (умовного продажу) по придбаним товарам та послугам (бензин, газ; засоби захисту рослин, добрива, зерно; 2 вантажні автомобілі, 3 легкових автомобілі, 5 причепів; продовольчі та непродовольчі товари придбані у ОСОБА_4 ; запчастини для легкових авто та послуги з ремонт легкових авто; товари, у т.ч. подарункові картки придбані в Епіцентр К, будматеріали, інше), сума ПДВ по яким була включено до складу податкового кредиту та які не були використані у господарській діяльності (не надано акти списання, акти введення в експлуатацію, документи на будівництво, обліку основних засобів, нарахування амортизації, місця зберігання залишків, тощо), відсутні оподатковуваних операцій з квітня 2023р., відсутнє місце зберігання з серпня 2023р. Відповідь не запит не надано. Таким чином, ФОПП ОСОБА_1 в порушення п.184.7 ст.184, пп. "г" п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, не визначено податкове зобов`язання по товару який було включено до складу податкового кредиту та не було використано в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності на суму 5035420,22 грн, не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну з податку на додану вартість на суму ПДВ 5035420,22 грн. Перевіркою повноти визначення податкового кредиту за перевіряємий період встановлено його завищення всього в сумі 31646 грн.
В порушення п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України несвоєчасно сплатив узгоджену суму орендної плати за землю за 2022р., за 2023р.
Щодо заперечень платника про відсутність в його діях умислу на вчинення податкових порушень. відповідач вказує, що контролюючим органом встановлені обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таким чином, вина ФОПП ОСОБА_1 полягає у тому, що платник податків мав можливість дотриматися правил і норм визначених ПКУ, (згідно даних банківської виписки отримував доходи в достатньому розмірі для своєчасної сплати податкового зобов`язання), однак вказаного не здійснив та не виконав свого податкового обов`язку. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Не дотримання цих правил та норм, є умисними діями особи, які визначають її вину у вчиненні податкового правопорушення.
Позивач та його представник в судових засіданнях наполягав на задоволенні позову, надав додаткові письмові пояснення. 
Представник відповідача в судових засіданнях просить відмовити в задоволенні позову, надав письмові додаткові пояснення. 
Розглянувши матеріали адміністративної справи ,заслухавши представників сторін, покази свідків, дослідивши докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено такі обставини.
ОСОБА_1 зареєстрований з 2004 року фізичною особою-підприємцем, перебуває на загальній системі оподаткування на підставі ст.177 Податкового кодексу України, є платником ПДВ. Має у користуванні та в оренді - склади, земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, транспортні засоби. Основний вид діяльності 49.41. Вантажний автомобільний транспорт.
У період 23.09.2024 - 11.10.2024 фахівцями ГУ ДПС в Одеській області на підставі пп.20.1.4 п.20.1 ст.20, п.77.1 ст.77, п.82.1 ст.82 Податкового кодексу України була проведена документальна планова виїзна перевірка фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства, та за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 з питань правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, за наслідками перевірки складений акт № 46318/15-32-24-05/ НОМЕР_3 від 18.10.2024.
В акті перевірки вказано про надання позивачу ФОПП ОСОБА_1 під час перевірки запитів щодо надання пояснень та документів: 
- запит від 23.09.2024 про надання, вручено під підпис ФОПП ОСОБА_1 23.09.2024;
- запит від 11.10.2024, вручено під підпис ФОПП ОСОБА_1 11.10.2024.
В акті зазначено, що ФОПП ОСОБА_1 не надано до перевірки книгу обліку доходів; не надано в повному обсязі банківські виписки по всім рахункам; не надано підтвердні документи щодо задекларованих витрати; не надано в повному обсязі документи та пояснення на письмові запити; документи та пояснення щодо встановлених порушень та інші документи. 
18.10.2024 складено акт ненадання ФОПП ОСОБА_1 документів до перевірки №6842/15-32-24-05/ НОМЕР_3 .
Згідно висновків акту перевірки ГУ ДПС в Одеській області встановлено наступні порушення: 
- п.8.1 розді VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588, п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, не зазначено інформацію про майно (нерухоме майно: м. Одеса, вул. Житомирська, 6, земельні ділянки; рухоме майно (колісні транспортні засоби): НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 , НОМЕР_10 , НОМЕР_11 , НОМЕР_12 , НОМЕР_13 , НОМЕР_14 , НОМЕР_15 , НОМЕР_15 , НОМЕР_16 , НОМЕР_17 , НОМЕР_18 , НОМЕР_19 , НОМЕР_20 , НОМЕР_21 , НОМЕР_22 , яке використовувалось в підприємницькій діяльності;
- п. 44.3 ст.44 Податкового кодексу України, незабезпечення зберігання первинних і облікових документів, регістрів бухгалтерського обліку, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;
- п. 177.10 ст. 177 ПКУ не ведення книги обліку доходів та витрат,
- пп. 49.18.4 п.49.18 ст.49, п. 177.11 ст.177 Податкового кодексу України, несвоєчасне подання ФОПП ОСОБА_2 податкової декларації про майновий стан і доходи за 2023р.; 
- пп. 177.2, п. 177.4, П..177.10 ст.177 Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності всього в сумі 4 565 і 814,36 грн., в тому числі 347087,76 грн за 2018р., 880660,66 грн. за 2019р., 493147,08 грн. за 2020р., на 515924,93 грн. за 2021р., 2 123 914,38 грн. за 2022 р., 205079,55 грн. за 2023р., що підлягає сплаті до бюджету; 
- п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено узгоджену суму податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2018р., 2019р., 2021р., 2022р.; 
- п. 177.2, п. 177.4, п.177,10 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 розділу X Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання з військового збору від підприємницької діяльності всього в сумі 379 884,52 грн, в тому числі 28923,98 грн за 2018р., 73388,39 грн за 2019р., 41095,59 грн за 2020р., на 42993,74 грн за 2021р., 176392,86 грн за 2022р., 17089,96 грн. за 2023р., 
- п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено узгоджену суму військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2017р., 2018 р., 2019 р.;
- пп. 49.18.2, ст.49, п.51.1 ст.51, абз. "б" п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України, несвоєчасно подано податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку Форма № 1ДФ за 3 квартал 2020р.; - пп.162.1,3. П.162.1 ст.162, пп.163.1.1. п. 163.1 ст.163, пп.164.2.1, п.164.2, ст.164, п.167,1. ст. 167, пп.168.1.1, пп.1681.2, пп. 168.1.5 п, 168.1 ст.168, абз, "а" п.171.2 ст.171 абз. "а" та "б" п.176.2 ст. 176, занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб всього в сумі 764,47 грн; 
- пп.162.1.3. п.162.1 ст.162, ші.163.1.1. п.163.1 ст.163, пп.164.2.1, п.164.2. ст.164, п. 167.1. ст.167, пп.168.1.1, пп.168.1,2, пп.168.1.5 п.168.1 ст.168, абз. "а" п.171.2 ст.171, абз. "а" та "б" п.176.2 ст.176, п.16-1 Підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання з військового збору в сумі 63,71 грн.; 
- абз. 2 п.57.1 ст.57, пп.168.1.2, пп.168.1.4, п. 168.1.5 Податкового кодексу України, станом на 31.12.2023 встановлена несплата (неперерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 102448,54 грн та військового збору в сумі 5304,41 грн за період з 01.01.2018 по 31.03.2023;
- п.176.2 ст.176 Податкового Кодексу України, подання не в повному обсязі, з недостовірними відомостями податкових розрахунків сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку Форма № 1ДФ та Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску: 
- п.187.1 ст.187, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання в сумі ПДВ 1230628,60 грн, не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну з податку на додану вартість на суму ПДВ 393 852,30 грн. за перевіряємий період; п.184.7 ст,184, пп. "г" п.198.5 ст,198, п.201,1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, не визначено податкове зобов`язання по товару, який було включено до складу податкового кредиту та не було використано в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності на суму 5035420,22 грн, не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкову накладну з податку на додану вартість на суму ПДВ 5035420,22 грн; п. 198,6 ст.198 Податкового кодексу України, завищено податковий кредит у зв`язку із включенням до складу податкового кредиту податкових накладних, які відсутні в ЄРПН, в сумі ПДВ 31646 грн; що призвело до заниження суми ПДВ 6271383 грн, яка підлягає сплаті до бюджету; 
- п. 203.1 ст.203 Податкового кодексу України, не подано податкову декларацію з податку на додану вартість за грудень 2023р.; 
- наказ Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, завищено в ІКП нарахування податку на додану вартість в сумі 258 336 грн за основним платежем; 
- п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, складено податкові накладні, які зареєстровані в ЄРПН з порушенням передбачених термінів; 
- п.54,1 ст.54 Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено узгоджену суму податку на додану вартість за червень 2021 р.; 
- п.286.2 ст. 286 Податкового кодексу України, несвоєчасно подано податкові декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022р., за 2023 р.; 
- п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України, несвоєчасно сплачено узгоджену суму орендної плати за землю за 2022 р., за 2023 р.
На підставі висновків перевірки 29.11.2024 Головним управлінням ДПС в Одеській області було прийнято наступні податкові повідомлення-рішення:
№ 52816/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 4565814 грн. 36 коп. податкового зобов`язання та штрафними санкціями 889185 грн. 59 коп. ,
№ 52814/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами 379884 грн. 52 коп. основного зобов`язання та 73948 грн. 80 коп. штрафними санкціями , 
№ 52815/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 5776147 грн. за податковим зобов`язанням, 1444108 грн. 25 коп. штрафними санкціями, 
№ 52804/15-32-24-05 про застосування 196926 грн. 15 коп. штрафу за п.120 -1.2 ст. 120-1 ПКУ за не складення та не реєстрацію податкової накладної, 
№ 52805/15-32-24-05 про застосування 3400 грн. штрафу п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ не складено та не зареєстровано ПН на суму 5035420.22 грн.,
№ 52806/15-32-24-05 про застосування штрафу з ПДВ в сумі 113119,67 грн. за п. 120-1.1 ст. 120-1 ПКУ за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних,
№ 52808/15-32-24-05 про застосування штрафу 7480 грн. не надання повідомлення ф. 20-ОПП, 
№52847/15-32-24-05 про застосування штрафу в сумі 4787 грн. 40 коп (25% від 19149 грн. 61 коп) несвоєчасна сплата ПДВ за червень 2021 року,
№ 52801/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання по військовому збору 5368 грн.12 коп. та застосування 1326 грн. 10 коп. штрафу. 
№ 52802/15-32-24-05 збільшення грошового зобов`язання ПДФО (податковий агент) на 103213 грн.01 коп. та штраф в сумі 25612 грн. 14 коп. 
№ 52817/15-32-24-05 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату військового збору в сумі 1157 грн. 85 коп. (25% від суми 4631 грн. 39 коп.),
№ 52843/15-32-24-05 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату орендної плати в сумі 39136 грн. 63 коп. (25% від суми 156546 грн. 53 коп.) 
№ 52850/15-32-24-05 про застосування штрафу за несвоєчасну сплату ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 26471,20 грн. (25% від суми 105884 грн 78 коп.)
ФОП ОСОБА_1 не погоджується із прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, вважає, що податковий орган неправильно застосував норми матеріального права, здійснив неправильний розрахунок розміру штрафних санкцій, а тому оскаржувані податкові повідомлення-рішення підлягають скасуванню, тому звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 19 Конституції України, правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, далі Податковий кодекс України).
Відповідно до п. 20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, зокрема, мають право: пп.20.1.4. проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення; пп. 20.1.6. запитувати та вивчати під час проведення перевірок первинні документи, що використовуються в бухгалтерському обліку, регістри, фінансову, статистичну та іншу звітність, пов`язану з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, виконанням вимог законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; у разі виявлення порушення вимог податкового чи іншого законодавства України, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, надсилати платникам податків письмові запити щодо надання засвідчених належним чином копій документів.
Як передбачено ст. 62 Податкового кодексу України, податковий контроль здійснюється шляхом: 62.1.1. ведення обліку платників податків; 62.1.2. інформаційно-аналітичного забезпечення діяльності контролюючих органів; 62.1.3. перевірок та звірок відповідно до вимог цього Кодексу, а також перевірок щодо дотримання законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, у порядку, встановленому законами України, що регулюють відповідну сферу правовідносин; 62.1.4. моніторингу контрольованих операцій та опитування посадових, уповноважених осіб та/або працівників платника податків відповідно до статті 39 цього Кодексу; 62.1.5. обліку та моніторингу діяльності фінансових агентів відповідно до статті 39-3 цього Кодексу.
Згідно з п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Відповідно до пп. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Статтею 42 Податкового кодексу України визначений порядок листування платників податків та контролюючих органів. Зокрема, у відповідності з п. 42.1 ст. 42 Податкового кодексу України, податкові повідомлення - рішення, податкові вимоги або інші документи з питань адміністрування податків, зборів, платежів, податкового контролю, у тому числі з питань проведення перевірок, звірок, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу і відображатися в електронному кабінеті. Згідно з п. 42.5 ст. 42 Податкового кодексу України, у разі якщо платник податків не подав заяву про бажання отримувати документи через електронний кабінет, листування з платником податків здійснюється шляхом надіслання за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручаються платнику податків (його представнику).
За приписами п. 85.2 ст. 85 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.
Згідно з п. 85.4 ст. 85 Податкового кодексу України, при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.
Згідно з п. 85.8 ст. 85 Податкового кодексу України, посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).
З аналізу наведених положень ПК України вбачається, що, дійсно, надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку.
У постановах від 29 травня 2020 року у справі № 826/27811/15, від 06 серпня 2019 року у справі № 160/8441/18, від 31 січня 2020 року у справі № 826/15328/18, від 03 жовтня 2023 року у справі № 420/534/20 Верховний Суд сформулював правові висновки про те, що надання платником податків фінансово-господарських документів під час проведення перевірки є необхідною умовою підтвердження правомірності задекларованих платником показників податкового обліку. Обов`язок платника податків зберігати документи й надавати їх під час перевірки контролюючому органу кореспондує з компетенцією контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі документів. Ненадання платником податків документів на підтвердження задекларованих показників податкового обліку прирівнюється нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає документи, що підтверджують показники, відображені ним у податковій звітності, але не надані під час перевірки (у випадках, передбачених абзацами другим і четвертим пункту 44.7 цієї статті), такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Вимоги до підтвердження даних, визначених у податковій звітності, а також документального підтвердження виконання вимог податкового та іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на контролюючі органи закріплені у статті 44 ПК України. 
Згідно із п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.
Згідно з п. 44.3 ст.44 Податкового кодексу України, платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів та інформації, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством строків. 
Згідно висновків акту перевірки позивачем допущено порушення пп.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, занижено податкове зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності всього в сумі 4565814,36 грн., в тому числі на 347087,76 грн за 2018р., на 880660,66 грн. за 2019р., на 493147,08 грн. за 2020р., на 515924,93 грн. за 2021р., на 2 123 914,38 грн. за 2022 р., на 205079,55 грн. за 2023р.
Валовий дохід ФОПП ОСОБА_1 складався з безготівкових надходжень грошових коштів від здійснення діяльності вантажного автомобільного транспорту, продажу будівельних матеріалів, надання в оренду транспортних засобів, техніки, послуг з організації перевезення вантажу, продажу шин б/в. Актом перевірки зафіксовано завищення валового доходу за 2018р. в сумі 9,35 грн, за 2019р. в сумі 20999,66 грн, за 2020р. в сумі 26205,90 грн, за 2022р. в сумі 4938945,15 грн, за 2023р. в сумі 578680,22 грн, Розбіжність за 2018-2020 рр. виникла у зв`язку з неврахуванням при визначені доходу операцій з повернення надмірно сплачених коштів, а саме: 27.06.2018 сума 11,21 грн. (ПДВ 1,87 грн), ТОВ "ФШІГРАН ПЛЮС" 41367549, сума доходу -9,34 грн; 09.09.2019 сума 25200 грн, (ПДВ 4200,00 грн.), TOB "СКВО" 31982116, сума доходу - 21000,00 грн; 03.07.2020 сума 31447,08 грн, (ПДВ 5241,18 грн.), ТОВ "СКВО" 31982116, сума доходу -26205,90 грн. Заперечень щодо вказаного порушення позивач не заявляв.
Перевіркою правильності визначення валових витрат, відображених підприємцем в деклараціях про доходи, у порівнянні з даними про суми валових витрат, які визначені в ході перевірки, виявлено завищення валових витрат за 2018р. в сумі 1928274,69 грн, за 2019р. в сумі 4913558,88 грн, за 2020р. в сумі 2765911,91 грн, за 2021р. в сумі 2866249,65 грн, за 2022р. в сумі 16698469,47 грн, за 2023р. в сумі 1718011,07 грн. В акті вказано, що ФОПП ОСОБА_1 на запит не надано реєстр документів, які були включені до складу доходів та витрат річних декларацій; не надано детальну інформацію про суми доходів та витрат (та підтвердні документи), віднесених до граф 4, 5 та 7 Додатка Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018 - 2023рр. Перевіркою згідно наявних документів (банківська виписка, податкові накладні, податкова звітність, ІКП та інші документи) враховані витрати по ФОПП ОСОБА_1 на придбання дизпалива, запчастин, послуг з ремонту та обслуговування автомобілів, придбання будівельних матеріалів, фонд оплати праці, ЄСВ, банківські послуги, оренда рухомого та нерухомого майна, електроенергія, канцтовари, послуги зв`язку, транспортні послуги, інші. 
ФОПП ОСОБА_1 порушено п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, завищено валовий дохід, завищено суму витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, у річних деклараціях про майновий стан і доходи за 2018-2023 рр., що призвело до заниження ПДФО всього в сумі 4565814,36 грн, в тому числі 347087,76 грн за 2018р., 880660,66 грн за 2019р., 493147,08 грн за 2020р., на 515924,93 грн за 2021р., 2123914,38 грн за 2022р., 205079,55 грн за 2023р. суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності. За висновком перевірки ФОПП ОСОБА_1 при складанні податкової звітності діяв нерозумно, тобто мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання.
Згідно з пп. 163.1.1 п. 163.1 ст. 163, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід. Оподаткування доходів, отриманих фізичною особою - підприємцем від провадження господарської діяльності, крім осіб, що обрали спрощену систему оподаткування, регулює стаття 177 ПКУ . 
Об`єктом оподаткування фізичної особи-підприємця є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов`язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи-підприємця (п. 177.2 ст. 177 Кодексу).
Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.
Необхідною умовою для віднесення включення сум до витрат, які пов`язані з отриманням доходів, належать саме документально підтверджені такі витрати за конкретний період, перелік який визначений розділом III ПК України. 
Пунктом 177.4 ст. 177 Податкового кодексу України (далі - ПКУ) визначено перелік витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів фізичною особою - підприємцем (ФОП) від провадження господарської діяльності на загальній системі оподаткування, а саме:
витрати, до складу яких включається вартість сировини, матеріалів, товарів, що утворюють основу для виготовлення (продажу) продукції або товарів (надання робіт, послуг), купівельних напівфабрикатів та комплектуючих виробів, палива й енергії, будівельних матеріалів, запасних частин, тари й тарних матеріалів, допоміжних та інших матеріалів, які можуть бути безпосередньо віднесені до конкретного об`єкта витрат (пп. 177.4.1 п. 177.4 ст. 174 цього Кодексу).
витрати на оплату праці фізичних осіб, що перебувають у трудових відносинах з таким платником податку (далі - працівники), які включають витрати на оплату основної і додаткової заробітної плати та інших видів заохочень і виплат виходячи з тарифних ставок, у вигляді премій, заохочень, відшкодувань вартості товарів (робіт, послуг), витрати на оплату за виконання робіт, послуг згідно з договорами цивільно-правового характеру, будь-яка інша оплата у грошовій або натуральній формі, встановлена за домовленістю сторін (крім сум матеріальної допомоги, які звільняються від оподаткування згідно з нормами цього розділу); обов`язкові виплати, а також компенсація вартості послуг, які надаються працівникам у випадках, передбачених законодавством, внески платника податку на обов`язкове страхування життя або здоров`я працівників у випадках, передбачених законодавством (пп. 177.4.2 п. 177.4 ст. 174 цього Кодексу);
суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірах і порядку, встановлених законом (пп. 177.4.3 п. 177.4 ст. 174 цього Кодексу);
інші витрати, до складу яких включаються витрати, що пов`язані з веденням господарської діяльності, які не зазначені в підпунктах 177.4.1-177.4.3 цього пункту, до яких відносяться витрати на відрядження найманих працівників, на послуги зв`язку, реклами, плати за розрахунково-касове обслуговування, на оплату оренди, ремонт та експлуатацію майна, що використовується в господарській діяльності, на транспортування готової продукції (товарів), транспортно-експедиційні та інші послуги, пов`язані з транспортуванням продукції (товарів), вартість придбаних послуг, прямо пов`язаних з виробництвом товарів, виконанням робіт, наданням послуг (пп. 177.4.4 п. 177.4 ст. 174 цього Кодексу).
Відповідно до пп. 177.4.5 п. 177.4 ст. 174 ПК України не включаються до складу витрат підприємця витрати, не пов`язані з провадженням господарської діяльності такою фізичною особою - підприємцем; витрати на придбання, самостійне виготовлення основних засобів та витрати на придбання нематеріальних активів, які підлягають амортизації; витрати на придбання та утримання основних засобів подвійного призначення, визначених цією статтею; документально не підтверджені витрати.
Відповідно до пункту 177.10 статті 177 ПК України фізичні особи - підприємці зобов`язані вести облік доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару. Облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через електронний кабінет. Облік доходів і витрат від виробництва та реалізації власної сільськогосподарської продукції ведеться окремо від обліку доходів і витрат від здійснення інших видів господарської діяльності.
Таким чином, можливість віднесення підприємцем до складу витрат звітного періоду виключно витрат, пов`язаних із безпосереднім отриманням доходу. Для набуття права на обліковування витрат відповідно до положень зазначеної статті має бути наявним прямий зв`язок між понесеними витратами з отриманим доходом. Вартість придбаного, але нереалізованого товару не може бути включена до складу витрат підприємця до моменту фактичної реалізації такого товару. Саме цей факт є свідченням того, що витрати безпосередньо пов`язані з отриманням доходу від підприємницької діяльності.
Перевіркою охоплено період господарської діяльності позивача з 01.01.2018 по 31.12.2023. 
До 01.01.2021 фізичні особи - підприємці були зобов`язані вести Книгу обліку доходів і витрат та мати підтверджуючі документи щодо походження товару, Книга обліку мала зберігатись у платника податку протягом 3 років після закінчення звітного періоду, в якому здійснено останній запис. Форма Книги обліку доходів і витрат та порядок її ведення визначалась центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. З 01.01.2021 змінилась форма обліку доходів фізичних осіб - підприємців, але обов`язок дотримуватися вимог пп. 44.1 та 44.3 ПКУ, зокрема, щодо ведення обліку доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів (документів на придбані товари) та їх належне зберігання зберігся. Такий облік доходів і витрат може вестися в паперовому та/або електронному вигляді, у тому числі через Електронний кабінет. Типову форму обліку,за якою здійснюється облік доходів і витрат, фізичними особами підприємцями, та порядок її ведення було затверджено наказом Мінфіну України від 13.05.2021 №261 (далі - Порядок №261). Тому вся інформація про місячні обороти, яку фізична особа - підприємець з 1 січня 2021 року заносить до обліку, має відповідати змісту первинних документів за відповідний період. Позивач не заперечує факт відсутності Книги обліку доходів та витрат за період, який був предметом перевірки.
Відповідач стверджує, що на донарахування податкового зобов`язання з ПДФО вплинуло ненадання позивачем контролюючому органу доказів ведення обліку доходів і витрат в паперовому та/або електронному вигляді, ненадання оригіналів первинних бухгалтерських документів чи їх копій, хоч про проведення документальної планової виїзної перевірки ФОПП ОСОБА_1 проінформований письмовим повідомленням від 06.09.2024р. № 921/15-32-24-04-14, яке отримав 12.09.2024. Позивачу був надісланий запит про надання у повному обсязі всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки: книги обліку доходів та витрат; рух грошових коштів по банківським рахункам, трудові, граждансько-правові договори, табелі обліку робочого часу, відомості нарахування та виплати заробітної плати, заяви про застосування податкової соціальної пільги, накладні на придбання ТМЦ, товарно - транспортні накладні, рахунки, рахунки - фактури, товарні чеки, акти купівлі-продажу, кошториси на виконані роботи, акти виконаних робіт, акти прийому-передачі та документи, що підтверджують сплату за товари, роботи, послуги; податкові накладні; договори на оренду приміщення де здійснюється діяльність або право власності, договори; залишки товарно-матеріальних коштовностей на початок та кінець перевіряємого періоду; дебіторська та кредиторська заборгованість по постачальникам та покупцям на початок та кінець перевіряємого періоду; розрахунок калькуляції, норми витрат сировини на виготовлення готовій продукції; наявні необхідні ліцензії (дозволи) тощо.
Направлення про проведення документальної планової виїзної перевірки від 23.09.2024. №18846/15-32-24-05 та №18847/15-32-24-05 пред`явлене під підпис позивачу 23.09.2024. Перевірка проводилась з 23.09.2024 по 11.10.2024.
В акті перевірки вказано про надання позивачу ФОПП Мєрєуці О.В. під час перевірки запиту щодо надання пояснень та документів від 23.09.2024, вручено під підпис ФОПП ОСОБА_1 23.09.2024. У запиті, зокрема, податкова служба просила надати книги обліку доходів, книги обліку доходів та витрат, та їх копії. Якщо книги не заповнювались або втрачені, надати реєстр документів, які були включені до складу доходів та витрат річних декларацій (зазначити номер документу, дату, контрагента, номенклатуру, суму та інше), надати детальну інформацію про суми доходів та витрат (та підтвердні документи), віднесених до граф 4, 5 та 7 Додатка Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018-2023р., реєстр актів виконаних робіт (наданих послуг) , розрахунок віднесеного до складу витрат дизпалива по кожній сумі отриманого доходу на розрахунковий рахунок від надання послуг по перевезенню вантажів, надати документи на власне (орендоване) рухоме та нерухоме майно, а також про майно, що передано у оренду (суборенду) іншим суб`єктам, документи по ремонту вантажівок, документи по заробітній платі працівників. На цей запит позивач надав акти виконаних робіт № 25, 28, 36, 58, 2023 ТТН до ПН 20 - 07.02.2023, 30 - 11.02.2023, 36 - 21.02.2023, 59 - 13.03.2023, банківські виписки.
У запиті ГУ ДПС в Одеській області від 09.10.2024, який вручено під підпис ФОПП ОСОБА_1 , знову відповідач зазначив про відсутність передбаченого чинним законодавством обліку доходів та витрат, обліку товарних запасів: не надано до перевірки книги, документи щодо підтвердження суми задекларованих витрат, які безпосередньо пов`язані з отриманим доходом, встановленої розбіжності між сумою задекларованого доходу та даними про суму отриманого доходу згідно банківської , та інші документи.
В акті перевірки також вказано, що ФОПП ОСОБА_1 не надано до перевірки книгу обліку доходів; не надано в повному обсязі банківські виписки по всім рахункам; не надано підтвердні документи щодо задекларованих витрат; не надано в повному обсязі документи та пояснення на письмові запити; документи та пояснення щодо встановлених порушень та інші документи. 
Згідно з п. 85.6 ст. 85 Податкового кодексу України, у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.
18.10.2024 складено акт про ненадання ФОПП ОСОБА_1 документів до перевірки №6842/15-32-24-05/2837717737.
Висновки перевірки про порушення позивачем приписів пп.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, у виді заниження податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності всього в сумі 4565814,36 грн., грунтуються на тому, що позивач не надав підтверджуючих документів щодо всіх задекларованих ним витрат, факт не підтвердження всіх задекларованих сум доходів за спірний період не вплинув на збільшення донарахованого податкового зобов`язання. 
Підставою для обчислення фізичною особою-підприємцем загального оподатковуваного доходу та витрат є наявність документів щодо походження товару та документального підтвердження здійснених витрат. Документами, які підтверджують витрати можуть бути, зокрема, платіжне доручення, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів, робіт, послуг.
Зі змісту матеріалів справи та пояснень позивача, свідків, суд встановив, що головними державними інспекторами відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування - фізичних осіб при перевірці були використані бази даних: АІС "Податковий блок", ЦБД ДРФО, Єдиний реєстр податкових накладних. ФОПП ОСОБА_1 на запит не надано реєстру документів, які були включені до складу доходів та витрат річних декларацій (із зазначенням номеру документу, дату, контрагента, номенклатуру, суму та інше); не надано детальну інформацію про суми доходів та витрат (та підтвердні документи), віднесених до граф 4, 5 та 7 Додатка Ф2 до податкової декларації про майновий стан і доходи за 2018р., 2019р., 2020р., 2021р., 2022р. та 2023р. (інформацію надати помісячно, по рокам та по статтям).
Позивач не заперечує тієї обставини, що будь-який облік доходів і витрат в паперовому та/або електронному вигляді не надавався при перевірці, були надані тільки банківські виписки та частина первинних документів. 
Допитана в судовому засіданні в якості свідка головний державний інспектор відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування- фізичних осіб ОСОБА_6 повідомила, що позивачем на перевірку були надані банківські виписки, які співставлялись інспектором з відомостями Єдиного реєстру податкових накладних, фактично інспектор самостійно набирав доходи та витрати, документи надавались в хаотичному виді без зазначення до якого періоду вони включені як витрати.
Допитаний в судовому засіданні в якості свідка головний державний інспектор відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування- фізичних осіб ОСОБА_7 пояснив, що зрозуміти які саме витрати були включені платником до того чи іншого періоду декларації було неможливо через відсутність обліку в електронному або паперовому виді, тому контролюючий орган прийняв всі надані банківські виписки, а також взяв до уваги податкові накладні, зареєстровані в ЄРПН. Разом з тим, банківська виписка може підтвердити дохід, але не витрати, оскільки не було документів, які підтверджують пов`язаність доходу з витратами, наприклад, придбавався товар, але продажу або іншого подальшого використання зафіксовано не було, або навпаки, реалізовувався товар при відсутності документального підтвердження його придбання. Податкова накладна не є є ідентичною видатковій накладній або акту виконаних робіт/послуг, оскільки виписується по першій події, і якщо це відвантаження товару або складання акту виконаних робіт, то необхідно доказ оплати для визнання факту понесення витрат. Посилання позивача на те, що реєстр виписок банку про проведені операції є достатнім свідченням доходів та витрат свідок вважає безпідставним, оскільки з платіжного документу не зрозуміло, за що саме позивач здійснив оплату і чи було реально надано товар або послугу. Платіжна інструкція лише фіксує факт переказу коштів. Тому платіжний документ без товарної накладної або акту виконаних робіт, послуг тощо не є доказом того, що товар/роботи/послуги дійсно були отримані для господарської діяльності підприємця.
Суд приймає до уваги, що позивач не надав заперечень на акт перевірки.
Відповідно до п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.
Якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Згідно з п. 86.7 ст. 86 Податкового кодексу України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення, додаткові документи і пояснення є невід`ємною частиною матеріалів перевірки.
Позивач не скористався можливістю надати первинні документи із запереченням до акту перевірки, також не оскаржував він податкові повідомлення-рішення до ДПС України.
Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію про те, що обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами пункту 44.6 статті 44 ПК України прирівнюється до їх відсутності. Винятком є випадки виїмки документів або іншого їх вилучення правоохоронними органами та іншими компетентними органами. Тобто, у разі ненадання платником податків документів для проведення перевірки, у контролюючого органу є законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов`язань та визнати ці суми непідтвердженими документально. Водночас, якщо платник податків після закінчення перевірки та до прийняття рішення контролюючим органом за результатами такої перевірки надає в порядку пункту 86.7 статті 86 цього Кодексу документи, що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, не надані під час перевірки, такі документи повинні бути враховані контролюючим органом під час розгляду ним питання про прийняття рішення.
Принцип офіційного з`ясування всіх обставин справи, закріплений частиною четвертою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, зобов`язує суди вживати заходи для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі шляхом виявлення та витребування доказів з власної ініціативи. Застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами. Принцип офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору; з`ясовує якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.
Суд встановив, що в акті перевірки фахівці податкової служби обмежились зазначенням лише узагальнюючих даних видів витрат , в акті викладено загальні суми визнаних витрат в розрізі окремих календарних років та виду (вартість придбаних ТМЦ, реалізованих або використаних у виробництві продукції, витрат на оплату праці та нарахування на заробітну плату, інші витрати, зокрема, пов`язані з веденням господарської діяльності , суми податків, зборів) без розкриття складу таких витрат, без посилання на первинні документи, що є порушенням приписів Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань державної митної справи. Таке порушення свідок ОСОБА_7 пояснив великим обсягом документів, більше 14000 документів, та надав суду перелік всіх первинних документів, які підтверджують враховані витрати під час проведення перевірки за 2018 рік в сумі 8671129,93 грн., за 2019 рік в сумі 11897658, 77 грн., за 2020 рік - в сумі 13687034 , 57 грн., за 2021 рік - в сумі 19910807,04 грн., за 2022 рік в сумі 16900138,49 грн., за 2023 рік в сумі 9718694 грн. 93 коп. (з вказівкою реквізитів та дат, а також відомостей про господарську операцію). Натомість позивач на вимогу суду, викладену в ухвалі від 26.08.2025, не надав перелік первинних документів, які підтверджують задекларовані витрати позивача за 2018 рік в сумі 10599404,62 грн., за 2019 рік - в сумі 16811217,65 грн., за 2020 рік в сумі 16452946.48 грн., за 2021 рік в сумі 22777056, 69 грн., за 2022 рік в сумі 33598607,96 грн.. за 2023 рік - в сумі 11436706 грн. Позивач не надав розшифрування витрат ФОПП ОСОБА_1 , які були задекларовані ним в деклараціях за спірний період. 
Надані суду копії первинних документів при розгляді справи не приймаються судом, оскільки такі не надавались при перевірці або при її закінченні фахівцям ДПС. 
Посилання позивача про надання на запит ГУ ДПС в Одеській області первинних документів, договорів тощо кур`єрською службою доставки ТОВ "Двадцять п`ять годин" 04.10.2024, суд не приймає як достовірний факт, оскільки така доставка не знайшла свого підтвердження при розгляді справи, на квитанції, яка оформлена кур`єрською службою, відсутній підпис представника ГУ ДПС про отримання. Крім того, відповідач надав суду довідку управління організації роботи ГУ ДПС в Одеській області, що вхідна кореспонденція від позивача засобами кур`єрської служби з 01.10.2024 по теперішній час не надходила. 
Посилання позивача на надання на перевірку оборотно-сальдових відомостей також суд вважає необгрунтованим, оскільки за допомогою оборотно-сальдових відомостей контролюють відповідність аналітичного обліку рахункам синтетичного обліку - сума записів за рахунками аналітичного обліку має збігатися із сумою записів за рахунками синтетичного обліку, ці відомості не є первинними документами . Визначення поняття "первинний документ" наведено в Законі України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" та Положенні про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженому наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 № 88, відповідно до яких це документ, створений у письмовій або електронній формі, який містить відомості про господарську операцію. пп. 6 п. 1 Порядку ведення типової форми, за якою здійснюється облік доходів і витрат, фізичними особами - підприємцями і фізичними особами, які провадять незалежну професійну діяльність, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.05.2021 № 261, встановлено, що документами, які підтверджують витрати, можуть бути, зокрема, платіжна інструкція, прибутковий касовий ордер, квитанція, фіскальний чек, акт закупки (виконаних робіт, наданих послуг) та інші первинні документи, що засвідчують факт оплати товарів (робіт, послуг).
Первинна документація не надавалась позивачем на запити податкового органу під час проведення документальної позапланової невиїзної перевірки. Отже, податковим органом були вжиті всі необхідні заходи для повідомлення позивача про проведення перевірки , а також про необхідність надання первинної документації з питань правильності нарахування, обчислення та сплати податків.
Суд враховує, що позивачем не було надано доказів вжиття ним всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної податкової перевірки, зокрема, надання запитуваної первинної документації у необхідних строк. Враховуючи вищевказане, суд не вбачає підстав для врахування та надання відповідної оцінки первинній документації на підтвердження правильності нарахування, обчислення та сплати позивачем податків, яка додана до додаткових пояснень до суду, але не надавалась контролюючому органу під час проведення документальної перевірки.
Таким чином, контролюючий орган мав законні підстави провести перевірку з використанням наявної у нього податкової інформації щодо задекларованих позивачем сум податкових зобов`язань та визнати ці суми непідтвердженими документально. 
З огляду на передбачену ПК України мету й повноваження контролюючого органу під час проведення податкової перевірки, у разі, якщо рішення контролюючого органу мотивоване саме ненаданням платником податків на вимогу контролюючого органу первинних документів, адміністративний суд, виходячи з окреслених процесуальним законом меж судового доказування, повинен перевіряти і враховувати такі обставини й винятки з них при вирішенні спору. Вирішуючи цей спір, суд не надає оцінку наданим до позовної заяви первинним документам, оскільки позивачем порушено порядок подання документів, передбачений Податковим кодексом України (на запит контролюючого органу, під час проведення перевірки, після закінчення перевірки, однак до прийняття податкових повідомлень-рішень за результатами такої перевірки). Позивач не довів у судовому процесі, що він вжив всіх залежних від нього заходів для забезпечення повної та об`єктивної перевірки, не ухилявся від її проведення, тобто, його поведінка жодним чином не була спрямована на перешкоджання контролюючому органу у здійсненні податкового контролю.
Відсутність в акті перевірки конкретизації складу витрат є процедурним порушенням, яке було усунено при розгляді справи наданням відповідачем переліку всіх первинних документів, які були взяті до уваги ГУ ДПС під час проведення перевірки, суд визнає формальним порушенням, яке не спростовують висновків акту перевірки про непідтвердження усієї суми задекларованих витрат, та не мають наслідком нікчемність такого акта перевірки, не впливають на його дійсність.
Не може бути скасовано правильне по суті рішення індивідуального характеру, яким є податкове повідомлення-рішення, та відступлено від принципу правової визначеності лише задля правового пуризму, рішення може бути скасоване лише для виправлення істотної помилки. Процесуальні норми є вторинними порівняно з матеріальними, оскільки призначення перших полягає в забезпеченні реалізації других. Тобто характер, зміст і призначення процесуальних норм підпорядковані вимогам матеріальних норм і тому зумовлені ними та є похідними від них. Разом із тим, позивачем не наведено переконливих доказів того, що наведені ним у позові порушення порядку проведення перевірки вплинули на її результати.
Також суд вважає необгрунтованими доводи позивача, що первинні документи не були надані на перевірку через те, що 08.10.2024 російська федерація здійснила обстріл території міста Одеса за допомогою безпілотних літальних апаратів типу "Shahed", внаслідок чого майно, транспортні засоби та документація позивача за місцем їх зберігання (за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська, 6), зазнали пошкоджень, у тому числі частина майна та документації були повністю знищені, позивач вчиняє дії для відновлення пошкодженої та знищеної документації. Позивач надав суду копію акту про пожежу 08.11.2024, який складено комісією у складі інспектора ДСНС, позивача та інших осіб про наслідки пожежі 07.11.2024 внаслідок влучання військового вибухонебезпечного приладу, в акті вказано про знищення офісних документів, транспортних засобів, товарів (запаси солі, господарського мила, свічки, сирники, засоби побутової хімії, будматеріали).
Відповідно до п.44.5 ст.44 Податкового кодексу України у разі втрати, пошкодження або дострокового знищення документів, зазначених в пунктах 44.1 і 44.3 цієї статті, платник податків зобов`язаний у п`ятиденний строк з дня такої події письмово повідомити (із наданням оформлених відповідно до законодавства документів, підтверджуючих настання події, що призвела до такої втрат, пошкодження або дострокового знищення документів) контролюючий орган за місцем обліку в порядку, встановленому цим Кодексом для подання податкової звітності, та контролюючий орган, яким було здійснено митне оформлення відповідної митної декларації, надано авторизацію відповідно до Митного кодексу України або дозвіл на застосування спеціальних (у тому числі транзитних) спрощень.
Отже, у разі втрати первинних документів ФОПП ОСОБА_1 зобов`язаний був письмово повідомити ГУ ДПС в Одеській області протягом 5 днів, скласти внутрішній акт (опис) про втрату із зазначенням причин, звернутися до поліції та вжити заходи щодо відновлення документів протягом 90 днів. Але вказаних заходів позивач не вчинив, відповідач заперечує факт отримання повідомлення про знищення документів. Суд також приймає до уваги , що позивач не надав доказів намагання відновити документи, звернення до контрагентів за дублікатами документів (актів, накладних, договорів), або якщо документи не вдалося відновити, позивач не подав уточнюючу звітність, вилучивши непідтверджені витрати. Позивачем належним чином не було доведено факт дотримання приписів п.6.10 Положення №88 в частині своєчасного створення комісії (визначення її персонального складу) для встановлення переліку відсутніх документів та розслідування причин їх втрати.
На підставі викладеного , враховуючи відсутність поважних причин ненадання позивачем на перевірку всіх первинних документів, суд вважає правомірним висновок відповідача про порушення ФОПП ОСОБА_1 п.177.2, п.177.4, п.177.10 ст.177 Податкового кодексу України, завищено валовий дохід, завищено суму витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, у річних деклараціях про майновий стан і доходи за 2018р., 2019р., 2020р., 2021р., 2022р., 2023р., що призвело до заниження ПДФО всього в сумі 4565814,36 грн, в тому числі 347087,76 грн за 2018р., 880660,66 грн за 2019р., 493147,08 грн за 2020р., на 515924,93 грн за 2021р., 2123914,38 грн за 2022р., 205079,55 грн за 2023р.
Податковим повідомленням-рішенням ГУ ДПС в Одеській області № 52814/15-32-24-05 було збільшено позивачу суму грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами 379884 грн. 52 коп. основного зобов`язання та застосований штраф в сумі 73948 грн. 80 коп. (25%). 
Законом України від 28 грудня 2014 року №71-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких законодавчих актів України щодо податкової реформи", який набрав чинності 01 січня 2015 року, внесено зміни до пункту 16-1 підрозділу 10 розділу XX "Перехідні положення" ПК України, у відповідності до яких тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Відповідно до п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України ФОПП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді був платником військового збору.
Підпунктами 1.1-1.6 пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" Податкового кодексу України визначено, що платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становили 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту. Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу. Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.
Перевіркою встановлено порушення п.177.2, п.177.4, п.177,10 ст.177, п.16-1 підрозділу 10 розділу X Податкового кодексу України, заниження ФОПП ОСОБА_1 суми військового збору всього в сумі 379884,52 грн, в тому числі 28923,98 грн за 2018р., 73388,39 грн за 2019р., 41095,59 грн за 2020р., на 42993,74 грн за 2021р., 176392,86 грн за 2022р., 17089,96 грн за 2023р. , порушення стало наслідком заниження об`єкта оподаткування (загального місячного (річного) оподатковуваного доходу). Оскільки суд визнав правомірним висновки перевірки про заниження позивачем загального оподатковуваного доходу, що є базою оподаткування військовим збором, тому порушень у нарахуванні військового збору зі сторони контролюючого органу суд не встановив. 
Що стосується розміру штрафних санкцій за заниження податкового зобов`язання з ПДФО та військового збору виходячи з 25 % від донарахованої суми, які застосовані на підставі п. 123.2 ст.123 ПКУ та який позивач вважає завищеним через відсутність доказів умисності його дій.
Згідно п.123.1 ст. 123 ПКУ вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування. А відповідно до п. 123.2 ст. 123 ПКУ діяння, передбачені пунктом 123.1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.
Отже аналіз положень пунктів 123.1 та 123.2 статті 123 ПК України дають змогу дійти висновку, що необхідною умовою для застосування штрафних санкцій за п. 123.2 ПКУ є умисність таких дій, що у відповідності до пункту 109.3 статті 109 ПК України передбачає обов`язок у контролюючого органу встановити наявність вини у платника податку, який допустив відповідні порушення податкового законодавства.
Відповідно до п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом. 
Згідно з п. 109.3 ПКУ, необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення є встановлення контролюючими органами вини особи, лише у випадках визначених п. 119.3, п. 123.2 - 123.5, п. 124.2, 124.3, п. 125-1.2 - 125-1.4 ПКУ.
Кодекс не містить визначення поняття "вина", однак умови за яких особа вважається винною наведені у ст. 112 ПКУ. Відповідно до п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Таким чином, умовами які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 ПКУ є: 
- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;
- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Кваліфікуючою ознакою податкового правопорушення є вчинення особою діяння умисно. 
Згідно з абз. 2 п. 109.1 ст. 109 ПКУ діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Таким чином, створення платником податків удавано, цілеспрямовано умов які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог, є свідченням того, що дані дії (бездіяльність) ним вчинені умисно.
Саме умисні дії особи (створення удавано, цілеспрямовано умов, які направлені на невиконання або неналежне виконання установлених законодавчих вимог), визначають її вину (можливість дотримуватися встановлених Кодексом правил, через вчинення дій (бездіяльності), які можуть характеризуватися як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності) у вчиненні податкового правопорушення, за умови доведення вказаного контролюючим органом.
Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання, так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у ст.16 Податкового Кодексу. Можливість платника податків дотримуватися правил та норм, за порушення яких ПКУ передбачена відповідальність, однак не вжиття ним достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, при цьому маючи змогу поводитися належними чином, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.
Верховний Суд у постановах від 16 березня 2023 року у справі № 600/747/22-а, від 03 серпня 2023 року у справі № 520/22505/21, від 22 серпня 2023 року у справі №520/18519/21, від 05 жовтня 2023 року у справі № 520/14773/21 та інші сформулював висновки, за змістом яких обов`язковою умовою, з якою законодавець пов`язує настання відповідальності у вигляді штрафу в підвищених розмірах є доведення контролюючим органом вини платника податків у формі умислу, а саме, - що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але умисно не вчиняв певні дії щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків, закріплених за платником податків у статті 16 ПК України. Вина є характеризуючою обставиною дій (бездіяльності) особи, яка полягає у тому, що особа повинна та може дотримуватися встановлених Кодексом правил та норм. Вина в податкових правопорушеннях завжди нерозривно пов`язана з встановленням умислу. У противагу цьому слід зазначити, що умисел у діях платника податків відсутній, якщо результат його поведінки не залежить від змісту і порядку дій. Тобто у разі, коли платник, діючи своєчасно, добросовісно й з належною обачністю не зміг би уникнути негативних наслідків податкового характеру. Відтак, особа вважається такою, що умисно допустила порушення податкової дисципліни, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких ПК України передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. 
Відповідальним за фінансово - господарську діяльність у періоді вчинення порушень є ФОПП ОСОБА_1 , який при складанні податкової звітності діяв нерозумно, тобто мав можливість для дотримання правил та норм обліку доходів та витрат, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання. В результаті чого ФОПП ОСОБА_1 були допущені порушення при формуванні показників декларацій про майновий стан і доходи за 2018р., 2019р., 2020р., 2021р., 2022р., 2023р. завищено валовий дохід, завищено суму витрат, безпосередньо пов`язаних з отриманням доходів, що призвело до заниження всього в сумі 4565814,36 грн, суми податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб від підприємницької діяльності.
Підпункт 16.1.2 пункту 16.1 статті 16 ПКУ зобов`язує платників вести в установленому порядку облік доходів і витрат, складати звітність, що стосується обчислення і сплати податків. Ведення податкового обліку за правилами статті 44 ПКУ здійснюється на підставі первинних документів. Встановлені при розгляді справи обставини, на думку суду, свідчать, що неведення книги обліку доходів та витрат, неведення податкового обліку, відображення в податковій звітності наслідків операцій, вчинених за відсутності первинних документів, є умисним податковим правопорушенням. Адже такі операції спрямовані на невиконання податкового обов`язку, причому відображення документально не підтверджених операцій у податковій звітності однозначно вказує на те, що платник податків діяв цілеспрямовано. Будь-які операції, вчинені виключно з метою невиконання податкових обов`язків, є створенням умов для невиконання (зокрема, зменшення) податкових зобов`язань, а отже, є підставою для притягнення до відповідальності за умисне вчинення податкового правопорушення.
За таких обставин, суд вважає, що податкові повідомлення-рішення  № 52816/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на доходи фізичних осіб на 4565814 грн. 36 коп. податкового зобов`язання та штрафними санкціями 889185 грн. 59 коп. та № 52814/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір, що сплачується фізичними особами, на 379884 грн. 52 коп. та 73948 грн. 80 коп. штрафними санкціями  є правомірними та не підлягають скасуванню.
Щодо правомірності ППР № 52815/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 5776147 грн. , 1444108 грн. 25 коп. штрафними санкціями суд дійшов наступного.
ФОПП ОСОБА_1 здійснював діяльність з надання послуг з перевезення вантажів, продажу будівельних матеріалів, надання в оренду транспортних засобів, техніки, послуг з організації перевезення вантажу, продажу шин б/в. Податкове повідомлення-рішення було прийнято за наслідками висновків акту перевірки про заниження податкових зобов`язань з ПДВ за період з 01.01.2018 по 31.12.2023 всього в сумі 6266049 грн, в тому числі 143894 за листопад 2019р., 235267 за лютий 2022р., 101304 за вересень 2022р., 278546 за жовтень 2022р., 213728 за листопад 2022р.
Заниження ПДВ в сумі 6266049 грн. сталось внаслідок декількох порушень, вчинення яких позивач заперечує, а саме:
1) В акті зафіксовано порушення п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України, а саме ФОПП ОСОБА_1 допущено заниження податкових зобов`язань в сумі ПДВ 366818 грн. у вигляді розбіжності між задекларованими податковими зобов`язаннями та сумою ПДВ по податковим накладним, які мають статус в ЄРПН "зареєстровано", "зареєстровано за рішенням". За вересень 2022 року за даними декларації з ПДВ податкові зобов`язання позивача складають 859656 грн., а за даними ЄРПН - 960960 грн., за жовтень 2022 року задекларовано позивачем 663088 грн.. за даними ЄРПН - 898309 грн., за листопад позивач декларує 641083 грн., а за даними ЄРПН - 795767 грн., в січні 2023 року навпаки помилково включена до податкових зобов`язань декларацій податкові накладні на суму ПДВ 124391 грн. Фактично позивач включив до податкових зобов`язань з ПДВ суми податку менше, ніж у виданих ним податкових накладних за цей самий період. Платник податків не надав пояснення та їх документальні підтвердження на письмовий запит контролюючого органу. В позові позивач вказує, що реєстрація окремих податкових накладних в періоди вересень, жовтень, листопад 2022 р. були зупинені, однак в подальшому зареєстровані, а тому позивач надав уточнюючі декларації за наступні календарні періоди та врахував суми розбіжностей, разом з тим доказів на підтвердження своїх доводів не надав, тому викладене в акті перевірки порушення не спростовано.
2) В порушення п. 187.1 ст.187 Податкового кодексу України перевіркою було виявлено заниження податкових зобов`язань ПДВ на 469958,30 грн. у зв`язку з не включенням ФОПП ОСОБА_1 до складу податкових зобов`язань сум ПДВ по виданим ним податковим накладним, які мають статус "відмовлено за рішенням Комісії", "реєстрацію зупинено". Позивач вважає, що у разі зупинення реєстрації податкової накладної або відмови в її реєстрації, така накладна не набирає чинності для цілей податкового обліку, а тому податкове зобов`язання з ПДВ, зазначене у такій накладній, не може бути включено до складу його податкових зобов`язань декларації. Якщо податкова накладна має статус "відмовлено за рішенням Комісії" або "реєстрацію зупинено", це означає, що накладна не була зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних, і, відповідно, платники податків не можуть враховувати ПДВ за такою накладною в складі податкових зобов`язань або податкового кредиту. 
Згідно п. 187.1 ст. 187 ПКУ датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше: а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата зарахування електронних грошей платнику податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку…
Пунктом 201.10 ст. 201 ПКУ передбачено, що при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.
Дії платника податків щодо невключення до складу податкових зобов`язань сум ПДВ за податковими накладними, реєстрація яких зупинена чи відмовлено в такій реєстрації у звітному періоді, коли така ПН була видана, суд вважає необгрунтованими. Немає значення зареєстрована чи ні видана позивачем податкова накладна, заблокована чи ні, у зобов`язання вона має бути включена до декларації того періоду, у якому складена. На дату виникнення податкових зобов`язань платник ПДВ зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з використанням КЕП або удосконаленого електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, уповноваженої платником особи відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" від 05.10.2017 № 2155-VIII та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений ПКУ термін. Про це зазначено у п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України. Згідно з нормами Податкового кодексу України, податкові зобов`язання, що виникають за податковою накладною, повинні бути задекларовані в періоді першої події, незалежно від того, чи є податкова накладна заблокованою, чи ні. Це означає, що якщо податкова накладна була складена, наприклад, 30 листопада, то податкові зобов`язання повинні бути відображені у декларації за листопад, навіть якщо її реєстрацію було заблоковано. Дата розблокування не впливає на період виникнення податкового зобов`язання. Наслідки зупинення реєстрації ПН або відмова в її реєстрації має наслідки для покупця, який має право включити заблоковану податкову накладну до податкового кредиту тільки після її розблокування/реєстрації.
3) Перевіркою встановлено заниження податкових зобов`язань в сумі ПДВ 393852,30 грн, в порушення п.187.1 ст.187, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України у вигляді не складання та не реєстрації податкових накладних на суму ПДВ 393852,30 грн. ФОПП ОСОБА_1 (перевищення суми ПДВ у складі доходу, що надійшов на банківський рахунок по операціям за перевіряємий період над сумою ПДВ за всіма податковими накладними (зі статусом в ЄРПН "зареєстровано", "зареєстровано за рішенням Комісії", "реєстрація за рішенням суду", "відмовлено"). Таким чином, відповідач порівняв суми коштів, які надійшли на банківський рахунок позивача від конкретних контрагентів-покупців та виявив заниження сум ПДВ у ПН.
Позивач частково погодився із висновком контролюючого органу, а саме: визнав факт наявності розбіжностей у сумі ПДВ із контрагентами ТОВ "АДМ ЮКРЕЙН" (код ЄДРПОУ 20027449) на суму ПДВ у розмірі 804,68 грн., ФГ "МАЛИЙ ЯРОСЛАВЕЦЬ 1" (код ЄДРПОУ 22512580) на суму ПДВ у розмірі 833,33 грн., ТОВ "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНЇ УКРАЇНА" (30307207) на суму ПДВ у розмірі 118,73 грн., ТОВ "Одеська ЗТК" (код ЄДРПОУ 39390495) на суму ПДВ у розмірі 13767,72 грн., а всього на загальну суму ПДВ у розмірі 15524,46 грн. 
Не погоджується позивач з висновком ГУ ДПС в Одеській області щодо порушення законодавства у вигляді заниження суми ПДВ на 143060,67 грн. у листопаді 2019 р. та не складання податкової накладної на операцію з отримання грошових коштів 715303,34 грн. від Транспортної філії товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР" (код ЄДРПОУ 42521962), а також щодо заниження суми ПДВ на 235267,17 грн. та не складання податкової накладної на отримані грошові кошти від ТОВ "СЕПОСТАВКА" (код ЄДРПОУ 43536542) на суму 1176335,87 грн. у лютому 2022 р., стверджуючи , що грошові кошти були перераховані йому помилково, господарських відносин з вказаними суб`єктами господарювання він не має, а тому на такі операції позивачем не були складені та зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні.
Так, у позовній заяві позивач вказує, що у лютому 2022 р. у ФОП ОСОБА_1 існували домовленості із ТОВ "СЕПОСТАВКА" щодо виконання операції перевезення вантажу для ТОВ "СЕПОСТАВКА". В подальшому ТОВ "СЕПОСТАВКА" відмовилось від замовлення послуг з перевезення вантажу. Незважаючи на це у лютому 2022 р. на рахунок ФОП ОСОБА_1 були зараховані кошти від ТОВ "СЕПОСТАВКА" на загальну суму 1176335,87 грн. Позивач стверджує, що аналогічна ситуація відбулась у правовідносинах із Транспортною філією товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР", з якою у 2019 р. у ФОП ОСОБА_1 існували домовленості щодо виконання операції перевезення вантажу для філії ТОВ "БК "ЕСКАДОР", однак, в подальшому філія відмовилась від замовлення послуг з перевезення вантажу. Будь-які операції перевезення під зазначені кошти позивачем не здійснювались. Позивач звертає увагу суду на те, що оплата послуг перевезення за відсутності самої операції перевезення є загальною діловою практикою, яка властива господарській діяльності з перевезення вантажів. Як правило, відмова від послуг перевезення пояснюється підприємницькими ризиками (відсутність замовленого вантажу, несвоєчасна доставка в пункт завантаження, і відмова замовника від придбання товару через його невідповідність заявленій специфікації, наявність дефектів поставленого товару, відсутність документів про походження вантажу тощо). 
У додаткових поясненнях від 09.06.2025 позивач дає інше пояснення походження коштів від транспортної філії ТОВ "БК "ЕСКАДОР", які полягають у тому, що протягом 2018-2020 р. ФОП ОСОБА_1 мав господарські відносини із ТОВ "Будівельна компанія "ЕСКАДОР" (код 33658839) та Транспортною філією ТОВ "Будівельна компанія "ЕСКАДОР" (код 42521962). У період листопад-грудень 2019 р. ФОП ОСОБА_1 надав Транспортній філії ТОВ "БК "ЕСКАДОР" (код 42521962) послуги з перевезення вантажу на загальну суму 858364,01 грн. На зазначену суму операцій позивачем було складено та зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних шість податкових накладних, а саме: податкові накладні № 2 від 11.11.2019; № 4 від 21.11.2019, № 9 від 25.11.2019 , № 3 від 02.12.2019 , № 5 від 16.12.2019 , № 4 від 16.12.2019 на загальну суму 858364,01 грн. Із змісту відомостей з ЄРПН та копій податкових накладних за вказаними господарськими операціями між ФОП ОСОБА_1 та Транспортною філією ТОВ "Будівельна компанія "ЕСКАДОР" були нараховані в повному обсязі податкові зобов`язання з ПДВ та включені до загального обсягу зобов`язань зі сплати податку на додану вартість. Позивачем було правильно зазначено всі складові податкових накладних, у тому числі правильно зазначено найменування контрагента (Транспортна філія ТОВ "Будівельна компанія "ЕСКАДОР"). Однак, під час складання податкових накладних позивачем помилково було зазначено неправильний ідентифікаційний код контрагента. Замість вказівки коду 42521962, який належить Транспортній філії ТОВ "Будівельна компанія "ЕСКАДОР", був вказаний ідентифікаційний код 42521962, який належить ТОВ "Будівельна компанія "ЕСКАДОР". Тобто при складанні податкових накладних позивачем було вказано ідентифікаційний код не філії юридичної особи, а самої юридичної особи, якій належить ця філія. Позивач звертає увагу суду, що допущена помилка не призвела до заниження податкових зобов`язань чи зменшення надходжень до бюджету. Вважає, що неправильна вказівка ідентифікаційного коду не призвела до неправильного нарахування податку на додану вартість, не вплинула на загальну суму податкового зобов`язання, що підлягає сплаті до бюджету. Суд розглянув доводи позивача про допущену помилку в податкових накладних, доданих до письмових пояснень від 09.06.2025, та взяв до уваги відсутність доказів виправлення помилки ПН шляхом складання розрахунку коригування відповідно до п. 192.1 ст. 192 ПКУ.
Суд дійшов висновку також про необгрунтованість тверджень позивача , що грошові кошти були отримані від Транспортної філії товариства з обмеженою відповідальністю "БК "ЕСКАДОР" ще у листопаді 2019 р. та від ТОВ "СЕПОСТАВКА" у лютому 2022р. не в якості передоплати/авансу, з огляду на факт не повернення коштів і на час здійснення перевірки, доказів повернення коштів у встановлений законодавством термін також не було надано, доказів того, що ці кошти мали інше призначення ніж попередня оплата за товари /послуги позивач суду не надав, тому був зобов`язаний оформити податкові накладні на першу подію - дату отримання коштів. Неналежний отримувач грошових коштів має три робочі дні для повернення отриманих коштів за аналогією до банків, що помилково переказали кошти. Зокрема, згідно п. 2.35 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті , затвердж. Постановою Правління НБУ від 21.01.2004 № 22 (діюча на час виникнення спірних правовідносин), " Якщо з вини банку кошти зараховані на рахунок неналежного отримувача, то банк зобов`язаний одразу після виявлення своєї помилки перерахувати ці кошти на рахунок отримувача, якому вони призначалися, але внаслідок помилки банку не були зараховані. У разі невиконання банком цієї вимоги отримувач, якому призначалися кошти, має право в порядку, установленому законодавством України, вимагати від банку-порушника сплати пені в розмірі, визначеному законодавством України. Суму цих коштів банк відображає за рахунками дебіторської заборгованості до часу її відшкодування неналежним отримувачем. Одночасно банк, який помилково переказав кошти, зобов`язаний негайно надіслати повідомлення неналежному отримувачу (безпосередньо або через банк, що обслуговує цього отримувача) про здійснення йому помилкового переказу та про потребу повернути зазначену суму протягом трьох робочих днів з дати надходження такого повідомлення". 
Суд вважає, що за наявності договірних відносин щодо постачання товарів/послуг на дату надходження коштів на банківський рахунок у платника податку відповідно до ст. 187 ПКУ виникають податкові зобов`язання з ПДВ. Але якщо договірних відносин щодо постачання товарів/послуг між суб`єктами господарювання немає, то отримані неналежним отримувачем кошти, які повернуто у встановлені строки, не підлягають оподаткуванню ПДВ.
Також позивачем не надано доказів підтвердження виникнення між сторонами правовідносин з позики або доказів оформлення договірних стосунків щодо надання коштів у борг . Боргове зобов`язання між фізичною особою- підприємцем та юридичною особою в Україні оформляється виключно в письмовій формі шляхом укладення договору позики або кредитного договору, який має містити точну суму, валюту, відсотки (за наявності) та реквізити сторін, вказівку чи є позика безвідсотковою (поворотною фінансовою допомогою), дата чи строки повернення позики (оскільки своєчасне повернення не є об`єктом оподаткування, а до випадку неповернення позики застосовуються інші правила). 
4) В акті перевірки вказано, що ФОПП ОСОБА_1 придбавав у контрагентів-постачальників товарно-матеріальні цінності та послуги, ПДВ в сумі 5035420,22 грн. за операціями придбання включив до податкового кредиту (придбання бензину та газу 572321,83 грн; засоби захисту рослин, добрива, насіння 179135,31 грн; продовольчі та непродовольчі товари придбані у ФОП ОСОБА_4 1621322,32 грн; 10 колісних транспортних засобів (2 вантажних автомобілі DAF, з легкових універсали TOYOTA LAND CRUISER, 5 напівпричіпів-самоскидів OZTREYLER) 1005190,71 грн; ремонт та запчастини для автомобілів TOYOTA 14354,50 грн; побутова техніка 14597,88 грн; подарункові сертифікати 114750 грн; будматеріали, товари для будівництва та ремонту, послуги з доставки, будівельне обладнання 1513747,67 грн), в той же час доказів використання придбаних товарів, послуг в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності на перевірку не надав. До такого висновку відповідач дійшов з огляду на не декларування з квітня 2023р. податкових зобов`язань з ПДВ, не подання податкових декларацій з податку на додану вартість за листопад 2023р. та грудень 2023р. ; не використання з квітня 2023 року праці найманих осіб; відсутність оренди з серпня 2023р. складських приміщень, тобто не має де зберігати залишки ТМЦ; не використання у перевіряємому періоді техніки у господарській діяльності, яка споживає бензин та газ; не використання у господарській діяльності легкових універсалів TOYOTA LAND CRUISER; не здійснення продажу або списання агропродукції, засобів захисту рослин, добрива, насіння; не здійснення продажу продовольчих та непродовольчих товарів, придбаних у 2022 році у ФОП ОСОБА_4 ; не реалізація та не використання у підприємницькій діяльності більшої частини придбаних будматеріалів, товарів для будівництва та ремонту, послуг з доставки, будівельного обладнання; при цьому термін придатності окремих товарів обмежений. 
ФОПП ОСОБА_1 11.10.2024 надано запит з питань надання пояснень та документів щодо ненарахування податкових зобов`язань (умовного продажу) по придбаним товарам та послугам (бензин, газ; засоби захисту рослин, добрива, зерно; 2 вантажні автомобілі, 3 легкових автомобілі, 5 причепів; продовольчі та непродовольчі товари придбані у ОСОБА_4 ; запчастини для легкових авто та послуги з ремонт легкових авто; товари, у т.ч. подарункові картки придбані в Епіцентр К, будматеріали, інше), сума ПДВ по яким була включено до складу податкового кредиту та які не були використані у господарській діяльності (не надано акти списання, акти введення в експлуатацію, документи на будівництво, обліку основних засобів, нарахування амортизації, місця зберігання залишків, тощо), відсутні оподатковуваних операцій з квітня 2023 р., відсутнє місце зберігання з серпня 2023р. Відповідь не запит не надано. 
Надані позивачем суду 09.06.2025 докази надсилання копій договорів та первинних документів на адресу ГУ ДПС в Одеській області 04.10.2024 кур`єрською службою ТОВ "ДВАДЦЯТЬ П`ЯТЬ ГОДИН" суд не приймає в якості належного доказу, оскільки в квитанції № 8860 відсутня відмітка про їх отримання ГУ ДПС в Одеській області, підпис посадової особи відповідача та дату отримання. Головні ревізори-інспектори відділу позапланових перевірок оподаткування фізичних осіб управління оподаткування-фізичних осіб Батанова С.В. та Гочар Д.С. , допитані в якості свідків в судових засіданнях, заперечують факт отримання будь-яких первинних документів позивача, додатково надісланих 04.10.2024. Відповідач також надав довідку 18.08.2025 Управління організації роботи ГУ ДПС в Одеській області про відсутність вхідної кореспонденції від ФОП ОСОБА_1 з 01.10.2024 по 18.08.2025, яка доставлена засобами кур`єрської служби.
Згідно наданої до перевірки оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за 2018р., 2019р., 2020р., 2021р., 2022р., 2023р. встановлено, що на зазначеному бухгалтерському рахунку вівся облік бензину, дизпалива та мастильних матеріалів, все придбані товари використано, залишки станом на 31.12.2023 відсутні. Згідно наданої до перевірки оборотно-сальдової відомості по рахунку 207 "ТМЦ" за 2018р., 2019р., 2020р., 2021р., 2022р. встановлено, що на зазначеному бухгалтерському рахунку вівся облік виключно запчастин, всі придбані запчастини використані, залишки станом на 31.12.2022 відсутні. Інформацію за 2023р. не надано. 
Відповідач посилається на п. 184.7 ст. 184 Податкового кодексу України, за яким якщо товари/послуги, необоротні активи, суми податку по яких були включені до складу податкового кредиту, не були використані в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, такий платник податку в останньому звітному (податковому) періоді не пізніше дати анулювання його реєстрації як платника податку зобов`язаний визначити податкові зобов`язання по таких товарах/послугах, необоротних активах виходячи із звичайної ціни відповідних товарів/послуг чи необоротних активів, крім випадків анулювання реєстрації як платника податку внаслідок реорганізації платника податку шляхом приєднання, злиття, перетворення, поділу та виділення відповідно до закону.
Відповідно до пп. "г" п. 198.5 ст. 198 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний нарахувати податкові зобов`язання виходячи з бази оподаткування, визначеної відповідно до пункту 189.1 статті 189 цього Кодексу, та скласти не пізніше останнього дня звітного (податкового) періоду і зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних в терміни, встановлені цим Кодексом для такої реєстрації, зведену податкову накладну за товарами/послугами, необоротними активами (для товарів/послуг, необоротних активів, придбаних або виготовлених до 1 липня 2015 року, - у разі, якщо під час такого придбання або виготовлення суми податку були включені до складу податкового кредиту), у разі якщо такі товари/послуги, необоротні активи призначаються для їх використання або починають використовуватися в операціях, що не є господарською діяльністю платника податку (крім випадків, передбачених пунктом 189.9 статті 189 цього Кодексу).
Таким чином, перевіркою було встановлено, що ФОПП ОСОБА_1 в порушення п.184.7 ст.184, пп. "г" п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, не нарахував податкові зобов`язання (умовний продаж) по придбаним товарам та послугам. 
Це порушення стало підставою не тільки для донарахування податкового зобов`язання з ПДВ, а й прийняття податкового повідомлення-рішення № 52805/15-32-24-05 про застосування до позивача штрафу в сумі 3400 грн. на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ за не складання та не реєстрацію податкової накладної на суму 5035420,22 грн.
На вимогу суду представник відповідача 15.09.2025 надав суду перелік первинних документів на придбання в період 2018р. по лютий 2023 р. товарів, послуг, робіт, використаних не у господарській діяльності, який складений інспектором Гончар Дмитром Станіславовичем. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні інспектор Гончар Д.С. пояснив, що на перевірку не було надано первинних документів про використання придбаних товарів, робіт, послуг в господарській діяльності, хоч вимога надати ці документи викладені в запитах ГУ ДПС від 23.09.2024 (вручено під підпис ФОПП Мєрєуці О.В. 23.09.2024), від 09.10.2024 (вручено під підпис ФОПП ОСОБА_1 11.10.2024).
Позивач не погоджується із твердженням про використання не у господарській діяльності придбаного позивачем бензину, газу скрапленого (ПДВ 572321,83 грн.). В додаткових поясненнях вказує, що 31.01.2018 ФОП ОСОБА_1 уклав із ОСОБА_5 договір позички транспортних засобів, відповідно до умов якого ОСОБА_5 передав, а ФОП ОСОБА_1 прийняв у строкове безоплатне володіння та користування автобуси, які використовують в якості пального бензин або газ, з метою перевезення працівників від місць їхнього проживання, у тому числі за межами міста Одеси, до місця роботи, до місця знаходження вантажних автомобілів, до місць знаходження контрагентів позивача, для перевезення комплектуючих, запасних частин, тощо, тобто для забезпечення внутрішніх потреб підприємницької діяльності позивача. 02.02.2019 наказом № 12 були затверджені норми витрат бензину та газу на роботу транспортних засобів, які не використовуються для здійснення вантажних перевезень, 05.02.2018 наказом № 13 був затверджений маршрут руху транспортного засобу марки "РУТА", який передбачав рух транспортного засобу. На підтвердження регулярного використання пального позивачем складалися акти про списання пального у зв`язку із його використанням, на підтвердження чого надав суду копії актів на списання палива. Також позивач пояснив, що у перевіряємому періоді позивач придбавав та використовував у господарській діяльності електрогенераторну установку ЕБОК, який використовує бензин в якості пального для виробництва електричної енергії, електрогенератор використовувався позивачем піч час відключень електричної енергії для забезпечення безперервності господарської діяльності. 
Суд вважає доводи позивача про використання ПММ в господарській діяльності необгрунтованими. Насамперед, доказами використання бензину та газу для авто в господарській діяльності є не тільки договір позики ТЗ, наказ про встановлення норм витрат, свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а первинні документи - подорожні листи (чи інший документ вільного зразка), фіскальні чеки АЗС, акти списання пального , зі змісту яких можна встановити за який період, за яким ТЗ, ПІБ водія, марка ПММ, було витрачено, пробіг, норма втрати, підстава списання, документи, в яких відображено маршрут, відображення талонів або придбаного бензину, натомість акти списання, які надані позивачем 19.08.2025 суду, містять тільки обсяг та вартість списаних ПММ, але в актах відсутні відомості про те, за яким транспортним засобам, марка, номер, списано ПММ, щодо підстав списання, пробіг та інше. Суд зазначає, що для списання паливно-мастильних матеріалів важливо, щоб саме первинний документ містив усі необхідні дані, що характеризують господарську операцію, роботу автомобіля та витрату ним паливно-мастильних матеріалів.
Також суд приймає до уваги, що надані позивачем до суду документи не були надані при перевірці, що належним чином зафіксовано перевіряючими в акті перевірки, поважні причини для ненадання документів під час перевірки відсутні, тому підстав для врахування таких документів при судовому розгляді немає. 
Щодо не використання в господарській діяльності в 2019-2023 рр. засобів захисту рослин, добрива, насіння на загальну суму ПДВ 179135,31 грн.. Позивач зазначав у позовній заяві, що господарська діяльність ОСОБА_1 полягає у тому числі у вирощуванні сільськогосподарської продукції, на підтвердження чого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відповідні відомості про здійснення позивачем діяльності, передбаченої код КВЕД 01.11 (вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур). Для здійснення діяльності з вирощування сільськогосподарських культур позивач має у своєму користуванні земельні ділянки сільськогосподарського призначення на правах оренди та емфітевзису. Зазначені обставини підтверджуються даними акту податкової перевірки, в якому відповідач зазначає, що у користуванні позивача знаходяться земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З метою вирощування сільськогосподарської продукції позивач придбавав засоби захисту рослин, добрива, насіння та використовував в процесі господарської діяльності для вирощування сільськогосподарської продукції. У зв`язку із тим, що території Болградського району Одеської області, в якому знаходяться орендовані позивачем земельні ділянки, зазнали посухи, а також у зв`язку із порушенням технології вирощування сільськогосподарської продукції, посіви сільськогосподарської продукції загинули. З огляду на це, а також зважаючи на те, що вирощування сільськогосподарських культур є не основним видом діяльності позивача, останній вирішив відмовитися від збирання врожаю, тобто зазнав прямих витрат (на оплату оренди, оплату засобів захисту рослин, насіння, добрива). На підтвердження факту збитків від вирощування сільськогосподарської продукції комісією у складі членів комісії ФОП ОСОБА_1 , бухгалтера ОСОБА_8 , за участі голови Лісненської сільської ради Глигало Ю.Г. та секретаря сільської ради Попової В.І. позивач надав суду акт обстеження та списання загиблих посівів № 1/зн від 25.07.2023. Із змісту акту вбачається, що комісією за участю голови та секретаря сільради були оглянуті посіви сільськогосподарських культур, які обробляються позивачем, та встановлено факт повної загибелі посівів сільськогосподарської культури. Комісією встановлено, що загибель сільськогосподарських посівів зумовлена посухою, недостатньою кількістю вологи в ґрунті та агротехнічними недоліками у процесі вирощування, які полягають у неправильному виборі строків сівби, порушенні технології та обсягів застосування пестицидів, несвоєчасному проведенні заходів внесення добрив, що призвели до повної втрати врожаю. Позивач стверджує, що під час придбання та використання засобів захисту рослин, добрива, насіння мав ділову мету, поніс реальні витрати на їх придбання, мав у користуванні земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, мав передбачений та зареєстрований вид економічної діяльності, здійснював орендну плату тощо. Тобто придбання засобів захисту рослин, добрива, насіння повністю відповідало меті та змісту господарської діяльності позивача. З огляду на це, висновок контролюючого органу про те, що позивач не використовував засоби захисту рослин, добрива, насіння, а тому повинен був донарахувати податкові зобов`язання зі сплати ПДВ у сумі 179 135,31 грн. є неправильними, а нараховані на підставі цього податкові зобов`язання є необґрунтованими.
В акті податкової перевірки відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не реалізував та не використав у підприємницькій діяльності засоби захисту рослин, добрива, насіння, у зв`язку із цим ФОПП ОСОБА_1 в порушення п.184.7 ст.184, пп. "г" п.198.5 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, не визначено податкове зобов`язання на засоби захисту рослин, добрива, насіння. Відповідач дійшов висновку, що позивач не використовував засоби захисту рослин, добрива, насіння, не надав документального підтвердження такого використання, а тому повинен був донарахувати податкові зобов`язання зі сплати ПДВ у сумі 179135,31 грн. 
Суд встановив, що у позивача відсутнє документоване, своєчасне, повне і достовірне відображення фактичних витрат на виробництво сільгосппродукції протягом 2019-2023 рр. Не надано доказів документування технологічного процесу з виробництва сільгосппродукції, наприклад, щодо витрат на передпосівний обробіток грунту, внесення в грунт насіння, добрив, виконання робіт, пов`язаних з обробітком посівів сільськогосподарських культур зазначеними засобами захисту, витрачання ПММ на вказані роботи, використання механізмів. транспортних засобів, інструментів, пристроїв та інші засобів і предметів праці, доказів оплати праці працівникам, які були задіяні у вирощуванні сільгоспкультур, витрати на утримання, експлуатацію та ремонт, страхування, основних засобів та інших необоротних активів загальновиробничого призначення, які використовувались в сільгоспвиробництві, витрат на воду для зрошення та інше. Посилання позивача на єдиний акт про загибель посівів, який складено в 2023 році, недостатньо, оскільки витрати на суму ПДВ 163020 грн. 27 коп. стосуються не тільки 2023 року, а й попередніх періодів 2019-2022рр. В наданих до перевірки банківських виписках та ПН відсутні платіжні документи, які підтверджують отримання позивачем доходу від сільськогосподарської діяльності та від продажу сільгосппродукції, відсутні документи щодо розрахунку розміру шкоди від загибелі посівів, неясно чи страхувались посіви, та яким чином в бухгалтерському обліку позивача були списані придбані з ПДВ та витрачені на вирощування посівів кошти, позивач не надав будь-якої довідки, в якій були б відображені результати проведеного комісією огляду площ, на яких стався форс-мажор, яку суму було витрачено на вирощування посівів, що загинули, розмір збитків, яких зазнав підприємець через загибель посівів, витрати на обробіток площ, на яких повністю загинув урожай (посіви) внаслідок стихійного лиха. Суд зауважує, що право/обов`язок надавати документи, які стосуються предмета перевірки покладається на платника податків, а не на контролюючий орган, а тому факт відсутності будь-якого документу, який повинен бути у розпорядженні позивача, має оцінюватись судами у сукупності з іншими наявними доказами, зокрема і актом перевірки.
Згідно з пп. 14.1.36 ПКУ господарська діяльність - це діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами. 
На думку суду, позивач не довів належними доказами, що придбані у 2019-2023 роках засоби захисту рослин, добрива насіння були використані в сільськогосподарській діяльності .
Щодо не використання в господарській діяльності придбаних продовольчих та непродовольчих товарів (мило, сіль кухонна, засобі миття посуду, засоби відбілювання, свічки), протягом липня-грудня 2022 року у ФОП ОСОБА_4 (сума ПДВ 1621322,32 грн.)
В акті про податкову перевірку відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не реалізував та не використав у підприємницькій діяльності продовольчі та непродовольчі товари, придбані у ФОП ОСОБА_4 , у зв`язку із цим ФО1111 ОСОБА_1 в порушення п.184.7 ст.184, пп. "г" п.198.5 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, не визначено податкове зобов`язання на продовольчі та непродовольчі товари на загальну суму у розмірі 1 621 322,32 грн. В обґрунтування зроблених висновків контролюючий орган послався на те, що відсутні докази подальшого продажу зазначених товарів, з квітня 2023р. позивач взагалі не декларує податкові зобов`язання з ПДВ, податкові декларації податку на додану вартість за листопад 2023р. та грудень 2023р. не подані; не використовує працю найманих осіб; в залишках товар відсутній, позивач не орендує з серпня 2023р. складських приміщень для зберігання ТМЦ. ФОПП ОСОБА_1 11.10.2024 надано запит з питань надання пояснень та документів щодо ненарахування податкових зобов`язань (умовного продажу) по придбаним товарам у ФОП ОСОБА_4 ; але ніякої інформації та документів на перевірку надано не було. Відповідач зробив висновок про відсутність вище зазначених продовольчих та непродовольчих товарів, у зв`язку із чим позивач мав би нарахувати та сплатити податок на додану вартість із зазначених товарів. 
Позивач не погоджується із зазначеним твердженням з огляду на наступне. ФОПП ОСОБА_1 підтверджує, що дійсно позивач придбавав у ФОП ОСОБА_4 продовольчі та непродовольчі товари, з метою їх подальшого використання у власній господарській діяльності , а також здійснення подальшого продажу третім особам. Так, мило господарське - використовувалося для санітарно-гігієнічних потреб працівників при виконанні вантажно-розвантажувальних робіт, обслуговуванні сільськогосподарської техніки та при роботі на складах і виробничих об`єктах, що відповідає вимогам охорони праці та санітарних норм. Сіль - застосовувалася у зимовий період для посипання території навколо виробничих та складських приміщень, під`їзних шляхів та рамп з метою запобігання ожеледиці та забезпечення безпечного руху транспортних засобів і працівників. Сірники - використовувалися у господарській діяльності для розпалювання опалювальних приладів (пічок, котлів) на виробничих і складських об`єктах, особливо у холодний період року. Свічки - застосовувалися як резервне джерело освітлення у разі відключення електроенергії на виробничих та складських об`єктах, а також у польових умовах при виконанні сільськогосподарських робіт. Побутова хімія (засоби для миття та очищення) - використовувалася для миття та дезінфекції вантажного автотранспорту, сільськогосподарської техніки, інвентарю, складських приміщень та побутових кімнат персоналу, що є необхідною умовою дотримання санітарно-гігієнічних норм при здійсненні господарської діяльності. Таким чином, позивач стверджує, що придбані товари були безпосередньо пов`язані з веденням господарської діяльності ФОП ОСОБА_1 та використовувалися у процесі надання послуг з вантажних перевезень і у сільськогосподарському виробництві. Позивач також вказує на помилковість висновку контролюючого органу про відсутність складських приміщень для зберігання придбаних товарів. З 01.03.2019 ФОПП ОСОБА_1 орендував у ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН" за договором оренди від 01.03.2019 № 107/19, склад площею 200 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 . (в подальшому 660 кв.м). 15.06.2023. ОСОБА_1 створив ТОВ "Укррухтранс", яке уклало із ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН" договір оренди виробничих, складських та офісних приміщень № 182/23 загальною площею 660 м2, за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська (Ак. Гарковенка), буд. 6. У цей же день, а 01.08.2023 ТОВ "Укррухтранс" уклало із ФОП ОСОБА_1 договір суборенди приміщення з прилеглою територією з внутрішніми комунікаціями енерго-, водопостачанням, каналізацією, а саме: 200 кв.м виробничі приміщення; 140 кв.м прилегла територія, за адресою: АДРЕСА_1 . Позивач посилається на не проведення контролюючим органом фактичної наявності товару, не проведення інвентаризації.
Доводи позивача про використання в господарській діяльності товарів, придбаних у ФОП ОСОБА_4 в 2022 році, не підтверджені належними доказами ні при проведенні перевірки, ані при судовому розгляді. За обліком позивача придбані у ФОП ОСОБА_4 товари не обліковувались на залишках на кінець 2023 року. Суд вважає необгрунтованими посилання позивача на обстріл території міста Одеса за допомогою безпілотних літальних апаратів 07.10.2024, внаслідок чого майно за адресою: м. Одеса, вул. Житомирська, 6, було знищено, у тому числі запаси сілі, ящики з господарським милом, свічками та сірниками, засоби побутової хімії, оскільки з акту від 08.11.2024 про пожежу, але зі змісту вказаного акту, копія якого надана суду, неможливо встановити обсяг знищених товарів, їх номенклатуру та вартість, інших документів про використання або списання вказаних товарів ні суду, ні контролюючому органу не надавалось. 
Позивачем протягом січня 2019 року - лютого 2020 року придбано 10 колісних транспортних засобів (2 вантажних автомобілі DAF, 3 легкових універсали TOYOTA LAND CRUISER, 5 напівпричіпи- самоскиди OZTREYLER), при цьому до податкового кредиту включено суму ПДВ 1005190,71 грн.; також протягом 2018 - 2023 років включено до податкового кредиту суми ПДВ з вартості ремонтних робіт та запчастин для автомобілів TOYOTA 14354,50 грн. В акті перевірки відповідач зазначає, що в порушення п.184.7 ст.184, пп. "г" п.198.5 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, не визначено податкове зобов`язання на колісні транспортні засоби (на два вантажних автомобілі DAF, три легкових універсали TOYOTA LAND CRUISER, п`ять напівпричіпів-самоскидів OZTREYLER), вартості ремонту та запчастин для автомобілів "Тоуота". В обґрунтування зроблених висновків контролюючий орган посилався на те, що зазначені транспортні засоби не використовувалися в господарській діяльності позивача.
Позивач не погоджується із зазначеним твердженням та вказує, що основним видом економічної діяльності позивача є вантажні автомобільні перевезення (код КВЕД 49.41). Два вантажних автомобіля DAF та п`ять напівпричіпи-самоскиди OZTREYLER безпосередньо використовувались у здійснення вантажних автоперевезень. В акті про податкову перевірку контролюючий орган не зазначає, які саме вантажні автомобілі DAF не використовувались. Під час перевірки позивачем було надано відповідачу свідоцтва про реєстрації транспортних засобів на тринадцять вантажних автомобілів DAF, кожен з яких використовувався в господарській діяльності позивача у перевіряємому періоді з 01.01.2018 по 31.12.2023 . Позивач стверджує, що на підтвердження факту використання вантажних автомобілів DAF та напівпричіпів-самоскидів OZTREYLER у своїй господарській діяльності позивачем для прикладу були надані копії товарно-транспортних накладних, із змісту яких вбачається факт використання усіх вище зазначених транспортних засобів у своїй господарській діяльності позивача. Щодо легкових універсалів TOYOTA LAND CRUISER, то окрім перевезення вантажів, у перевіряємому періоді позивач зустрічався з контрагентами, проводив перемовини щодо умов перевезень, відвідував органи державної влади, у тому числі органи податкової служби, Укртрансбезпеки, поліції тощо, придбавав автозапчастини для транспортних засобів та здійснював їх перевезення, у випадку дорожньо-транспортних пригод позивач особисто або його працівники виїжджали на місце зупинки транспортних засобів на автомагістралях чи інших місцях зупинки, в окремих випадках супроводжували вантаж до пунктів розвантаження, легкові транспортні засоби використовувались для перевезення працівників до місць зберігання вантажних автомобілів тощо. При цьому позивач є особою з інвалідністю І групи, а тому переміщується виключно за допомогою легкових транспортних засобів. Отже, усі вище зазначені дії вчинялись за допомогою легкових транспортних засобів TOYOTA LAND CRUISER, які безпосередньо брали участь в господарській діяльності позивача.
Суд вважає такі доводи позивача не обгрунтованими. Транспортні засоби, що належать фізичним особам-підприємцям, реєструються за ними як за фізичними особами. Право на формування податкового кредиту у фізичної особи - підприємця, зареєстрованого платником ПДВ, по операціям з придбання транспортних засобів, інших основних засобів виникає у разі, якщо такі придбаваються для використання у межах господарської діяльності в оподатковуваних операціях. Таке використання, враховуючи вимоги пункту 44.1 статті 44 ПК України, повинно підтверджуватися документально. Позивач не надав будь-яких документів щодо використання вказаних в акті перевірки транспортних засобів в господарській діяльності - документи про призначення кожного транспортного засобу (наказу про використання за позивачем або іншим працівником для виконання трудових обов`язків, акт введення в експлуатацію), ТТН, подорожні листи або інші документи, в яких зазначено маршрути проходження, пробіг авто та кількість витраченого пального на використання ТЗ, акти на списання ПММ, платіжні документи), докази технічного обслуговування, ремонту, страхування ТЗ, докази виплати зарплати водіям, а також докази подальшого продажу легкових транспортних засобів TOYOTA LAND CRUISER, враховуючи їх відсутність в обліку позивача на кінець перевіряємого періоду. 
Позивачем також було включено до податкового кредиту ПДВ в сумі 14597,88 грн. у 2018, 2022, 2023 рр. по операціям придбання побутової техніки (оверлок, пилосмок миючий, чайник, зміш. кухня, нерж., мийка для кухні, конвектор електричний, ноубтук, телефон, термовентилятор тощо); ПДВ в сумі 114750 грн. по операціям придбання подарункових сертифікатів ТОВ "Епіцентр К"). Оскільки доказів використання придбаних товарів у власній господарській діяльності або продажу для отримання доходу позивач не надав ні на перевірку, ані суду, тому є правомірним висновок контролюючого органу про порушення п.184.7 ст.184, пп. "г" п.198.5 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, у вигляді не визначення податкового зобов`язання по товару. 
Та обставина, що в акті перевірки немає детальної номенклатури придбаної побутової техніки та подарункових сертифікатів є недоліком складання такого акту, разом з тим даний недолік усунений відповідачем шляхом надання переліку разом з клопотанням від 15.09.2025, з якого вбачається реквізити продавця, найменування, код, ІПН, номер ПН/РК, дата виписки, статус ПН, загальна сума,окрема сума ПДВ, загальна сума операції, номенклатура, код УКТЗЕД, кількість, ціна, тощо. Тому твердження позивача що він позбавлений можливості навести свої заперечення проти встановленого порушення, є необгрунтованими. В той же час позивач в поясненнях від 19.08.2025 не заперечує факт придбання миючого пилососу Karcher (для догляду за транспортними засобами), ноутбук Lenovo (для ведення бухгалтерського обліку та іншої ділової документації), зварювального апарату (для виконання будівельних робіт з капітального ремонту складу) тощо.
Щодо відсутності доказів використання в господарській діяльності будматеріалів, товарів для будівництва та ремонту (відсів, щебінь, пісок, цемент, металочерепиця, труби, плита, дверне полотно та інші), послуг з доставки, вартості будівельного обладнання (ПДВ 1513747,67 грн). В акті податкової перевірки відповідач зазначає, що ОСОБА_1 не реалізував та не використав у підприємницькій діяльності придбані будматеріали, товари для будівництва та ремонту, послуги з доставки, будівельне обладнання, у зв`язку із цим ФОПП ОСОБА_1 в порушення п.184.7 ст.184, пп. "г" п.198.5 ст. 198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, не визначено податкове зобов`язання на будматеріали, товари для будівництва та ремонту, послуги з доставки, будівельне обладнання в розмірі 1 513 747,67 грн. Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив , що документального підтвердження продажу придбаних будматеріалів (платіжні документи) або використання їх в будь-якій формі в господарській діяльності , на будівництво, ремонт тощо на перевірку надано не було.
Позивач не погоджується із зазначеним твердженням з огляду на те, що одним з видів господарської діяльності позивача полягає в торгівлі будівельними матеріалами, на підтвердження чого в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться відомості про відповідні види економічної діяльності (код КВЕД 47.52. Роздрібна торгівля залізними виробами, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами в спеціалізованих магазинах; код КВЕД 46.13 Діяльність посередників у торгівлі деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічними виробами). Також вважає необгрунтованим посилання контролюючого органу на відсутність місць для зберігання будівельних товарно-матеріальних цінностей. 01.03.2019 ФОПП ОСОБА_1 та ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН" уклали договір оренди від 01.03.2019 № 107/19, на підставі якого ФОПП ОСОБА_1 отримав у користування склад, площею 200 кв.м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В подальшому площа орендованого позивачем приміщення була збільшена до 660 м2 на підставі додаткових угод до цього договору. 01.08.2023 створена позивачем юридична особа ТОВ "Укррухтранс" уклала договір оренди із ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН" щодо тих самих приміщень. В свою чергу, сам позивач продовжив користуватися приміщеннями на підставі укладеного договору суборенди із ТОВ "Укррухтранс" від 01.08.2023. Отже, під час всього періоду, охопленого податковою перевіркою, позивач використовував склад та інші виробничі приміщення ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН", як місце для зберігання товарно-матеріальних цінностей. У зв`язку із цим, висновки контролюючого органу про відсутність складу та інших місць зберігання, не відповідають дійсності. Окрім цього, позивач власними силами та за власні кошти здійснив комплекс капітальних та поточних ремонтних робіт орендованого приміщення і прилеглої території (у тому числі покрівлю, зовнішню та фасадну сторони будівлі), за власний рахунок , що також підтверджується листом власника складу - ПАТ "Машинобудівне виробниче об`єднання "ОРІОН" № 5-23-25 від 15.08.2025.
Доводи позивача про використання в господарській діяльності всіх придбаних протягом 2019-2023 будматеріалів (труби, щебінь, пісок, цемент, металевий профнастил, металочерепиця, металопрокат, плит гіпсокартоних, сітка скловолоконна, грунтівка, гіпс, дверне полотно, електроди, шпаклівка, слюсарно-монтажні інструменти, обладнання для будівництва тощо), не підтверджені ніякими первинними документами, наприклад, до таких доказів можуть бути віднесені накази про проведення ремонту із вказівкою поточний чи капітальний, реконструкція, з вказівкою термінів, відповідальних осіб, кошториси, дефектні акти на кожний об`єкт, в якому зазначають характер робіт та обсяг, акти приймання-здачі відремонтованих основних засобів, які підтверджують факт закінчення ремонту, акти списання матеріалів, використаних для ремонту, договір підряду на виконання ремонтних робіт, рахунки, платіжні документи, якщо ремонт здійснювала стороння організація, відомості про зарплату працівників, які виконували ремонт і т.д. Відсутні докази поліпшення орендованого складу шляхом виконання будівельних робіт, або докази реалізації будівельних товарів.
Основним критерієм для віднесення діяльності до господарської у розумінні підпункту 14.1.36 пункту 14.1 статті 14 ПК України є зв`язок з виробництвом, спрямованим на отримання доходу. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду мета отримання доходу як кваліфікуюча ознака господарської діяльності кореспондує з вимогою щодо наявності розумної економічної причини (ділової мети) під час здійснення господарської діяльності. Оскільки господарська діяльність складається із сукупності господарських операцій платника податку (які є формою здійснення господарської діяльності), то розумна економічна причина має бути в кожній господарській операції. Лише в такому разі та чи інша операція може вважатися вчиненою в межах господарської діяльності платника податків. І лише за таких умов платник податків має право на врахування у податковому обліку наслідків відповідних господарських операцій.
Висновки контролюючого органу про відсутність складу та інших місць зберігання, суд вважає передчасними, але ця обставина не звільняє позивача від документування своїх господарських операцій та надання первинних документів на перевірку.
Обов`язок контролюючого органу здійснювати перевірку на підставі первинних документів кореспондується з обов`язком платника податків зберігати такі первинні документи та надавати їх при перевірці. Не надання таких документів нормами п.44.6 ПК України прирівнюється до їх відсутності. Єдине виключення при застосуванні правових наслідків ненадання платником податків на вимогу контролюючого органу зазначених вище документів становить їх відсутність внаслідок виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами.
Надання первинних документів згодом, у тому числі під час розгляду справи у суді, не змінює статусу цих документів, як таких, що були відсутні на час формування даних звітності та їх надання згодом не має правових наслідків для цілей підтвердження правомірності формування спірних сум податкових вигод у відповідний податковий період.
Таким чином, позивачем не спростовано викладене в акті перевірки порушення п.184.7 ст.184, пп. "г" п.198.5 ст.198, п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України у вигляді не визначення податкового зобов`язання по товару, який було включено до складу податкового кредиту та не було використано в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності, на суму 5035420,22 грн. 
Підстав для визнання протиправним та скасування ППР № 52815/15-32-24-05 про збільшення суми грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на суму 5776147 грн. за податковим зобов`язанням, 1444108 грн. 25 коп. штрафними санкціями, суд не вбачає. 
Податкове повідомлення-рішення № 52805/15-32-24-05 про застосування 3400 грн. штрафу на підставі п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ за не складання та не реєстрацію ПН на суму 5035420,22 грн., як похідне , також не підлягає скасуванню. Згідно п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ У разі відсутності реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість, та/або податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 5 відсотків обсягу постачання (без податку на додану вартість), але не більше 3400 гривень.
Податкове порушення у вигляді заниження ПДВ вплинуло на інше порушення.
Так, в акті перевірки зазначено, що позивачем не складено та не зареєстровано в ЄРПН податкові накладні з податку на додану вартість на суму ПДВ 393852.30 грн за перевіряемий період, внаслідок наявності розбіжностей у сумі ПДВ із контрагентами ТОВ "АДМ ЮКРЕЙН" на суму ПДВ у розмірі 804,68 грн., ФГ "МАЛИЙ ЯРОСЛАВЕЦЬ 1" на суму ПДВ у розмірі 833,33 грн., ТОВ "ЛУЇ ДРЕЙФУС КОМПАНЇ УКРАЇНА" на суму ПДВ у розмірі 118,73 грн., ТОВ "Одеська ЗТК" на суму ПДВ у розмірі 13 767,72 грн., Транспортна філія товариства з обмеженою відповідальністю "БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ "ЕСКАДОР" на суму ПДВ у розмірі 143 060,67 грн. та ТОВ "СЕПОСТАВКА" на суму ПДВ у розмірі 235267,17 грн. Податковим повідомленням-рішенням № 52804/15-32-24-05 до позивача був застосований штраф в сумі 196926 грн. 15 коп. згідно з п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ з урахуванням п. 102.1, п. 102.9 ст. 102 ПКУ, п. 52-1, п. 52-2, пп. 69.1, пп. 69.1, пп. 69.9, пп. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ за відсутність реєстрації податкової накладної на загальну суму 393852,30 грн. ( 50% суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість). 
Згідно п. 120-1.2 ст. 120-1 ПКУ відсутність реєстрації протягом граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою, податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної, податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу), що зазначена в податковому повідомленні-рішенні, складеному за результатами перевірки контролюючого органу, - тягне за собою накладення на платника податку штрафу в розмірі 50 відсотків суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість, зазначеної у такій податковій накладній та/або розрахунку коригування до податкової накладної, або від суми податку на додану вартість, нарахованого за операцією з постачання товарів/послуг, якщо податкову накладну на таку операцію не складено. 
Оскільки суд не виявив порушень при визначенні суми заниження податкових зобов`язань (393852,30 грн.), вказане порушення щодо не складання та не реєстрації ПН є похідним, а тому податкове повідомлення-рішення № 52804/15-32-24-05 не підлягає скасуванню.
Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС в Одеській області № 52806/15-32-24-05 про застосування штрафу в сумі 113119,67 грн. згідно з п. 120-1. ст. 120-1 ПКУ за реєстрацію ПН з порушенням строків, суд дійшов наступного.
Згідно п.201.1 ст.201 ПКУ: "... На дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін..."; 
- п.201.10 ст.201:"... Реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків. 
В силу абзацу 14 пункту 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків. У разі порушення таких строків застосовуються штрафні санкції згідно з ПКУ. Штрафні санкції застосовані відповідно до п. 120-1.1 ст. 120-1 ПКУ з урахуванням п. 102.1, п. 102.9 ст. 102 ПКУ, п. 52-1, п. 52-2, пп. 69.1, пп. 69.1, пп. 69.9, пп. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ.
Позивач стверджує, що податковий орган неправильно застосував норми матеріального права, здійснив неправильний розрахунок розміру штрафних санкцій, а тому оскаржуване податкове повідомлення-рішення підлягає скасуванню. 
Згідно п. 120-1.1 ст. 120-1 ПКУ порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого статтею 201 цього Кодексу, для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (крім податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції з постачання товарів/послуг, що звільняються від оподаткування податком на додану вартість; податкової накладної/розрахунку коригування, складеної на операції, що оподатковуються за нульовою ставкою; податкової накладної, складеної відповідно до пункту 198.5 статті 198 цього Кодексу у разі здійснення операцій, визначених підпунктами "а" - "г" цього пункту, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до статті 199 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної; податкової накладної, складеної відповідно до абзацу одинадцятого пункту 201.4 статті 201 цього Кодексу, та розрахунку коригування, складеного до такої податкової накладної) тягне за собою накладення на платника податку на додану вартість, на якого відповідно до вимог статей 192 і 201 цього Кодексу покладено обов`язок щодо такої реєстрації, штрафу в розмірі:
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
20 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
30 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
40 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
50 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
08.02.2023 набрав чинності Закон України від 12.01.2023 № 2876-ІХ "Про внесення змін до розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ щодо відновлення обмежування перебування грального бізнесу на спрощеній системі оподаткування, на підставі якого підрозділ 2 Перехідних положень ПКУ був доповнений пунктом 90 наступного змісту : 
90. Тимчасово, протягом дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано, штраф за порушення платниками податку на додану вартість граничного строку, передбаченого пунктом 89 цього підрозділу для реєстрації податкової накладної та/або розрахунку коригування до такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних, встановлюється у розмірі:
2 відсотки суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації до 15 календарних днів;
5 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 16 до 30 календарних днів;
10 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 31 до 60 календарних днів;
15 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації від 61 до 365 календарних днів;
25 відсотків суми податку на додану вартість, зазначеної в таких податкових накладних/розрахунках коригування, - у разі порушення строку реєстрації на 366 і більше календарних днів.
Отже, на підставі Закону України від 12 січня 2023 року № 2876-ІХ протягом дії воєнного стану в Україні розмір штрафів за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних було зменшено. Тобто за порушення строку реєстрації податкової накладної до 15 днів замість штрафу у розмірі 10% суми ПДВ встановлений новий розмір штрафу у розмірі 2%, а замість штрафу у розмірі 20 % суми ПДВ за порушення строку до 30 днів встановлений новий розмір штрафу у розмірі 5 %. Закон України від 12 січня 2023 року № 2876-ІХ набув чинності 08.02.2023, тобто на момент притягнення позивача до відповідальності діяли нові розміри штрафів за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних. 
Пунктом 11 підрозділу 10 розділу XX "Перехідних положень" ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції (штрафи) за наслідками перевірок, які здійснюються контролюючими органами, застосовуються у розмірах, передбачених законом, чинним на день прийняття рішень щодо застосування таких штрафних (фінансових) санкцій (з урахуванням норм пункту 7 цього підрозділу). Отже, на день прийняття рішення про застосування штрафних санкцій (29.11.2024) діяли спеціальні розміри штрафних санкцій, які застосовуються за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних під час дії режиму воєнного стану. З огляду на це, за порушення термінів реєстрації податкових накладних в ЄРПН замість ставок штрафу у розмірі 10 %, 20 %, 30 % та 40% контролюючий орган мав застосувати ставки штрафу у розмірі 2 %, 5 %, 10 % та 15% відповідно. Внаслідок допущених порушень, загальний розмір штрафу за несвоєчасну реєстрацію податкових накладних завищений. 
Порушення щодо несвоєчасної реєстрації ФОПП Мєрєуцею О.В. ПН описано у п. 2.6.4 акту перевірки , де наведений перелік податкових накладних, зареєстрованих з 2020р. - по березень 2023 рр. Із наведених податковою інспекцією даних та розрахунку штрафних санкцій до ППР № 52806/15-32-24-06, вбачається, що до податкових накладних, зареєстрованих до 12.01.2023 застосована відповідальність за прострочення за нормами ПКУ, які діяли до 08.02.2023, тобто строки реєстрації ПН та розмір штрафних санкцій застосовані без змін, внесених Законом України № 2876-ІХ, що є протиправним. 
Таким чином, податкове повідомлення-рішення 52806/15-32-24-05 підлягає частковому скасуванню в частині застосування 109479 грн. 74 коп. штрафу. Що стосується несвоєчасної реєстрації таких податкових накладних, як № 30,31 від 11.02.2023, № 33 від 13.02.2023, № 26 від 04.02.2023, № 20 від 07.02.2023, № 27 від 04.02.2023, № 32 від 13.02.2023, № 29 від 08.02.2023, № 28 від 06.03.2023, та які зареєстровані 06.03.2023 а не до 05.03.2023, то штраф за несвоєчасну їх реєстрацію застосований правильно , в розмірі 2% сум ПДВ, вказаних в податкових накладних, в даному випадку загальна сума правомірно застосованих штрафних санкцій складає 3639 грн. 93 коп. 
Суд уважає, що за встановлених у цій справі обставин відсутні перешкоди для скасування податкового повідомлення-рішення лише в частині суми необґрунтовано застосованого штрафу. Часткове скасування податкового повідомлення-рішення із зміною ставки штрафу в межах однієї об`єктивної сторони, суб`єкта та об`єкта правопорушення не може розглядатися як втручання у дискреційні повноваження контролюючого органу або перебирання на себе його функцій. У даному випадку лише уточняється правильна ставка штрафної санкції.
Щодо податкового повідомлення-рішення № 52808/15-32-24-05, прийнятого Головним управлінням ДПС в Одеській області 29.11.2024 про застосування штрафу в розмірі 7480 грн. за порушення з п.8.1 розд. VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 (в редакції наказу Міністерства фінансів України від 22.04.2014 № 462) із змінами і доповненнями, п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України та відповідно до пп. 16.1.5 п. 16.1 ст. 16, п. 86.7 ст. 86, 117 ПКУ, за ненадання повідомлення про об`єкти оподаткування або пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність за формою 20-ОПП. 
Судом встановлено, а позивачем не спростовано факт не подання до податкового органу повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткування або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП щодо нерухомого майна (м. Одеса, вул. Житомирська, 6), транспортних засобів, земельної ділянки.
Згідно п.63.3 ст.63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку). Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.
Порядок, строки та форма подання повідомлень за формою 20-ОПП регулюється Наказом Мінфіну №1588 від 09.12.2011 "Про затвердження Порядку обліку платників податків і зборів", пункт 8.4 якого передбачає подання повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП (далі - Повідомлення 20-ОПП) впродовж десяти робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття.
Зі змісту норм Податкового кодексу та самого Порядку №1588 випливає, що в повідомленні 20-ОПП мають подаватися власні, орендовані та передані в оренду об`єкти нерухомості (нежитлові та житлові приміщення, земельні ділянки) та рухоме майно (транспортні засоби, сільгосптехніка, тощо).
Пунктом 8.4 Порядку № 1588 передбачено, що заява про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків. У заяві за формою № 20-ОПП надається інформація про всі об`єкти оподаткування, що є власними, орендованими або переданими в оренду.
Позивачем не було подано заяви за формою 20-ОПП в порядку обліку платників податків і зборів, затвердженому Наказом Мінфіну України №1588 від 09.12.2011 року. Цей факт позивач не заперечує, разом з тим вважає неправомірним застосування штрафу, відповідачем в акті перевірки не конкретизовані об`єкти, щодо яких у позивача виник обов`язок подати повідомлення, та періоди, за які мають подаватись такі повідомлення.
Пунктом 117.1 статті 117 ПК України передбачено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.
З аналізу ст. 117 ПК України вбачається, що вона не передбачає штрафних санкцій за не неподання повідомлення за формою №20-ОПП. Повідомлення про об`єкт оподаткування не є тотожним заяві про взяття на облік. 
За правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 10 травня 2023 року по справі №140/4362/21, повідомлення за формою 20-ОПП не є тим документом, за неподання якого можна застосувати штрафну санкцію, що передбачена пунктом 117.1 статті 117 ПК України. Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 640/18630/21, визначено що диспозиція статті 117 ПК України не передбачає відповідальності за неподання звітів чи повідомлення щодо об`єкта оподаткування.
Відтак, повідомлення за формою 20-ОПП не є тим документом, за неподання якого можна застосувати штрафну санкцію, що передбачена пунктом 117.1 статті 117 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення № 52808/15-32-24-05, прийняте Головним управлінням ДПС в Одеській області 29.11.2024 , є неправомірним та підлягає скасуванню.
Щодо правомірності та законності податкових повідомлень-рішень ГУ ДПС в Одеській області № 52847/15-32-24-05, № 52801/15-32-24-05 № 52802/15-32-24-05; № 52817/15-32-24-05; № 52843/15-32-24-05; № 52850/15-32-24-05 від 29.11.2024 .
Податковим повідомленням-рішенням №52847/15-32-24-05 був застосований штраф в сумі 4787 грн. 40 коп (25%) за несвоєчасну сплату 19149 грн.61 коп. податку на додану вартість за червень 2021 року. Відповідно до п. 2.6.5 акту перевірки позивач несвоєчасно сплатив 19149 грн. 61 коп. ПДВ за уточнюючим розрахунком податкових зобов`язань № 9214481435 від 30.07.2021, замість 31.07.2021, податок сплачений 25.08.2021, кількість днів прострочення 26. Факт прострочення позивач не заперечує, але вважає розмір штрафу завищеним. В ППР контролюючий орган послався на п. 124.2 ст. 124 ПКУ , який передбачає, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу при затримці сплати суми грошового зобов`язання що вчинено умисно в розмірі 25 % від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання. 
Аналогічно позивач вважає завищеними розміри штрафних санкцій у наступних ППР:
- № 52801/15-32-24-05, яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору 5368 грн.12 коп. та застосовано 1326 грн. 10 коп. штрафу . Із змісту податкового повідомлення-рішення вбачається, що перевіркою встановлено заниження ФОПП ОСОБА_1 податкового зобов`язання з військового збору з заробітної плати в сумі 63,71 грн.; станом на 31.12.2023 встановлена несплата до бюджету військового збору в сумі 5304,41 грн. за період з 01.01.2018 по 31.03.2023 . Одночасно із цим, ФОПП ОСОБА_1 нараховано штраф у розмірі 25%, що складає 1326 грн. 10 коп. відповідно до ст. 125-1.2 ст. 125-1 ПКУ з урахуванням п. 102.1, п. 102.9 ст. 102 ПКУ, п. 52-1, п. 52-2, пп. 69.1, пп. 69.1, пп. 69.9, пп. 69.35 п. 69 підрозділу 10 розділу ХХ "Перехідні положення" ПКУ.
- №52802/15-32-24-05 на підставі якого ФОПП ОСОБА_1 було донараховано податкові зобов`язання з ПДФО у розмірі 103213,01 грн., а також нараховано штрафні санкції у розмірі 25612,14 грн. за заниження ФОПП ОСОБА_1 податкового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується податковими агентами, із доходів платника податку у вигляді заробітної плати . Актом перевірки (п. 2.5) встановлено, що станом на 31.12.2023 обліковується несплата (неперерахування) до бюджету податку на доходи фізичних осіб в сумі 102448,54 грн. за період з 01.01.2018 по 31.03.2023 , нараховано штраф у розмірі 25%, що складає 25612 грн. 14 коп. на підставі п. 125-1.2 ст. 125-1 ПКУ. 
- № 52817/15-32-24-05, на підставі якого до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 1157 грн, 85 коп. за п. 124.2 ст. 124 ПКУ Актом перевірки встановлено , що ФОПП ОСОБА_1 несвоєчасно сплачено узгоджену суму військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2017 р., 2018 р., 2019 р., у зв`язку із чим до ФОПП ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 25 % від суми 4631 грн. 39 коп. несвоєчасно сплаченого військового збору, що складає 1157 грн. 85 коп.,
- № 52843/15-32-24-05, на підставі якого відповідно до п. 124.2 ст. 124 ПКУ до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 застосовано штраф у розмірі 39136 грн. 63 коп. за порушення п.287.3 ст.287 Податкового кодексу України за несвоєчасно сплату узгодженої суми орендної плати за землю за 2022-2023р., розмір штрафу 25 % від несвоєчасно сплаченої суми орендної плати за землю 156546 грн. 53 коп., кількість днів прострочення від 31 до 11 днів (п. 2.7 акту перевірки),
- № 52850/15-32-24-05 застосований штраф за п. 124.2 ст. 124 ПКУ за несвоєчасну сплату ПДФО, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування за 2019р., 2020р., 2022, 2023рр. в сумі 26471,20 грн. (25% від суми 105884 грн 78 коп.) в порушення п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України Факт несвоєчасної сплати не є спірним (п.2.3 акту перевірки), кількість днів прострочення від 1 до 256 дн.
Щодо всіх вищевказаних податкових повідомлень-рішень позивач заперечує розмір штрафних санкцій 25%, які застосовані за умисність дій
Пунктом 125-1.1 ст. 125-1 ПКУ передбачено: "Ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.
п. 125-1.2. Ті самі дії, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету".
Згідно п. 124.1-1 ст. 124-1 ПКУ у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.
Згідно п. 124.2 ст. 124 ПКУ діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.
В акті перевірки вказано, що ФОПП ОСОБА_1 діяв нерозумно (несвоєчасно сплачував узгоджені суми податків), при тому, що мав можливість (згідно даних банківської виписки отримував доходи в достатньому розмірі для своєчасної сплати податкового зобов`язання) для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання. Письмові пояснення щодо встановленого порушення ФОПП ОСОБА_1 не надавалися у ході перевірки.
ФОПП ОСОБА_1 було надано запит від 11.10.2024 для надання пояснень та документів щодо встановлених порушень, проте письмових пояснень щодо обставин виявлених порушень, які спростовують висновки акту перевірки та пом`якшують обставини або обставини, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до ПК України позивачем не надано. 
За правовою позицією контролюючого органу, ФОПП ОСОБА_1 діяв нерозумно (несвоєчасно сплатив узгоджену суму податку на додану вартість), тобто мав можливість (згідно даних банківської виписки отримував доходи в достатньому розмірі для своєчасної сплати податкового зобов`язання) для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання. Крім того, не надав письмових пояснень щодо причини несвоєчасної сплати.
Позивачем не заперечується факт несвоєчасного погашення податкових зобов`язань. На думку позивача, розмір штрафу має складати не 25 % від несвоєчасно сплаченої суми, оскільки в діях платника податку відсутній умисел, а 5 або 10%. Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог,| установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. 
Розглянувши доводи сторін, суд дійшов наступних висновків. Законом України від 16.01.2020 № 466-IX "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві" (далі - Закон № 466) внесено зміни до ПК України, у тому числі, в частині кваліфікації податкового правопорушення саме як протиправного, винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Також, Законом № 466 визначено, у яких випадках діяння вважається таким, що вчинене умисно, а також зазначено, що необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2-125-1.4 статті 125-1 Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.
Податковим правопорушенням, у відповідності із п.109.1 ст.109 ПК України, є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (у т. ч. осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.
Відповідно до п.112.1, п.112.2 ст.112 ПК України особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
З аналізу наведених норм слідує, що в разі невжиття платником податків достатніх заходів щодо дотримання правил та норм податкового законодавства, або якщо контролюючий орган доведе, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються не достатніми, платник податків вважається винним у вчиненні правопорушення.
При цьому, необхідно враховувати, що вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Таким чином, умовами, які визначають вину особи, у розумінні ст. 112 Кодексу є:
- встановлення можливості дотримання особою правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжиття цією особою достатніх заходів щодо їх дотримання;
- доведення контролюючим органом того, що вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
Саме можливість особою дотримуватися правил та норм, за порушення яких Кодексом передбачена відповідальність, однак не вжиття нею достатніх заходів щодо їх дотримання, через вчинення дій, які можуть бути кваліфіковані як нерозумні, недобросовісні та без належної обачності, за умови доведення цього контролюючим органом, є свідченням вини особи, у вчинені податкового правопорушення.
Таким чином, обов`язок доведення вини, ПК України покладено на контролюючий орган, без виконання якого, особу не можливо притягнути до фінансової відповідальності за податкове правопорушення, для кваліфікації якого, умовою є наявність вини.
У випадку встановлення контролюючим органом під час проведення перевірки на підставі сукупності відповідних даних податкової інформації обставин, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог податкового законодавства, контролюючий орган не позбавлений можливості констатувати в діяннях платника податків вини в умисній формі. Такі обставини з відповідним обґрунтуванням висновків про умисність діяння в обов`язковому порядку мають бути зазначені в акті перевірки, який за усталеною позицією Верховного Суду є носієм доказової інформації щодо виявленого порушення.
Отже, відповідальність за скоєння податкового правопорушення, що передбачена, у тому числі, пунктом 124.2 статті 124, п. 125-1.2 ст. 125-1 ПКУ настає лише у разі, коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.
В Постанові Верховного Суду від 16 березня 2023 року по справі № 600/747/22-а зазначено, що "затримка сплати узгоджених податкових зобов`язань при обізнаності про їх обов`язкову сплату та за наявності обов`язку щодо своєчасної сплати податкового зобов`язання визначається як протиправна дія платника податків. Невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених для платника податків".
Однією з засад податкового законодавства України є загальність оподаткування - кожна особа зобов`язана сплачувати встановлені цим Кодексом, законами з питань митної справи податки та збори, платником яких вона є згідно з положеннями цього Кодексу (пп. 4.1.1 п. 4.1 ст. ПК України). Водночас, пунктом 4.1.3 п. 4.1 ст. 4 ПУ України запроваджено невідворотність настання визначеної законом відповідальності у разі порушення податкового законодавства. 
В даному спорі платником податків не наведено жодного аргументу в аспекті поважності порушення строків сплати податкового боргу (допущення податкового правопорушення), яке б могло бути враховано контролюючим органом під час проведення перевірки, зокрема в аспекті кваліфікуючої ознаки умислу. Позивачем не спростовано висновок в акті перевірки про те, що згідно даних банківської виписки він отримував доходи в достатньому розмірі для своєчасної сплати податкового зобов`язання. 
Платником податків самостійно визначається сума податкового зобов`язання, на етапі підготовки податкової звітності, а тому позивач усвідомлював про обов`язок в подальшому сплатити дані зобов`язання. Також позивач сплатив дані суми податкових зобов`язань з запізненням, тобто він був обізнаний із наявністю обов`язку щодо сплати податкового зобов`язання та усвідомлював, що такий обов`язок в нього існує. Позивач обізнаний із граничними строками сплати податку, адже вони закріплені в Кодексі та знаходяться у вільному доступі, крім того в інших звітних періодах платником своєчасно та в повному обсязі сплачено задекларовані суми податку. Матеріали справи не містять будь яких пояснень, листів з інформацією щодо обставин, які звільняють від відповідальності або пом`якшують відповідальність за вчинення податкових правопорушень, неможливості виконання ним обов`язку зі своєчасної сплати податку передбаченого Кодексом. Позивач не заперечує проти факту порушення ним строків сплати грошових зобов`язань, а лише наголошує на відсутність у нього умислу та посилається на те, що дії позивача були спрямовані на виплату заробітної плати найманим працівникам та сплаті податків і зборів, пов`язаних з такою виплатою, сплаті за електричну енергію та надані позивачу послуги, а тому умисел в діяннях відсутній. Але документально не підтверджує обставини, які завадили сплатити податкові зобов`язання у відведений строк.
Відтак, не спростовані підстави для застосування штрафних санкцій в розмірах, визначених п. 124.2 ст. 124, п. 125-1.2 ст. 125-1 ПК України. Бажання ж платника податків зменшити розмір штрафу є цілком зрозумілим та природнім, однак в основу відповідних вимог повинно бути покладено відповідне обґрунтування, із посиланням на належні фактичні обставини, чого в даному випадку немає.
Судом не встановлено, що позивач робив активні дії, зокрема, повідомляв Головне управління ДПС в Одеській області щодо не можливості сплати податкових зобов`язань через відсутність коштів на рахунках чи не можливістю їх використання, чи про наявність непереборних обставин щодо неможливості вчасно сплатити визначені податкові зобов`язання.
Відповідно до п. 4.1 ст. 4 ПК України, податкове законодавство ґрунтується на принципах рівності усіх платників перед законом, недопущення будь-яких проявів податкової дискримінації - забезпечення однакового підходу до всіх платників податків незалежно від соціальної, расової, національної, релігійної приналежності, форми власності юридичної особи, громадянства фізичної особи, місця походження капіталу.
Отже, позивачем було допущено порушення термінів сплати самостійно задекларованих податкових зобов`язань. Головне управління ДПС в Одеській області врахувало наявність вини у позивача, відсутність непереборних обставин щодо несвоєчасної сплати, та винесло податкові повідомлення-рішення про накладання штрафів. Підстав для скасування ППР № 52847/15-32-24-05, № 52801/15-32-24-05 № 52802/15-32-24-05; № 52817/15-32-24-05; № 52843/15-32-24-05; № 52850/15-32-24-05 від 29.11.2024 немає.
Необхідно зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.
Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Водночас, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід 1 групи, витрати по сплаті судового збору відсутні.
Керуючись ст.ст. 139, 243-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 
В И Р І Ш И В:
Задовольнити позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 частково.
Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби в Одеській області від 29.11.2024 №52806/15-32-24-05 в частині застосування 109479 грн. 74 коп. штрафу, № 52808/15-32-24-05 про застосування 7480 грн. штрафу.
В решті вимог відмовити.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Суддя Вікторія ХОМ`ЯКОВА