ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

13 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 340/7879/25	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді Семененка Я.В. (доповідач),
суддів: Добродняк І.Ю., Суховарова А.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України
на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року (суддя А.В. Сагун) у справі № 340/7879/25 за позовом ІНФОРМАЦІЯ_1 до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправної та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

ІНФОРМАЦІЯ_2 звернувся до суду з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), у якому просив визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про накладення повторного штрафу від 17.10.2025 року ВП № 787024647, винесену при примусовому виконанні на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 по справі № 340/731/25 про зобов`язання ІНФОРМАЦІЯ_1 здійснити перерахунок ОСОБА_1 з 02.04.2022 по 19.05.2023 включно належні, з урахуванням проведених раніше виплат, суми грошового забезпечення, щомісячні основні види грошового забезпечення, щомісячні додаткові види грошового забезпечення та одноразові додаткові види грошового, а також інші виплати, які розраховувались з урахуванням посадового окладу, допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги при звільненні, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 30.04.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції чинній з 29.01.2020, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірна постанова державного виконавця про 
накладення повторного штрафу від 17.10.2025 року ВП № 787024647 є протиправною, а тому підлягає скасуванню.
Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року адміністративний позов задоволено.
Судом першої інстанції зазначено, що обставини, які повідомив позивач у своїй сукупності свідчать про реальну фінансову неможливість виконати судове рішення, оскільки невиплата в коштів за виконавчим документом зумовлена не неналежним виконанням своїх обов`язків, а відсутністю відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення, що не може вважатись невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів на фінансування не залежить від волі самого позивача, а відтак вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав.
Суд зауважив, що постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього. При цьому визначальною ознакою для накладення на боржника штрафу є саме не виконання рішення суду без поважних причин. Поважними можуть вважатись об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення божником, та які не залежали від його волевиявлення.
Суд дійшов висновку про те, що головним державним виконавцем оскаржувану постанову про накладення штрафу винесено без належного мотивування, що призвело до порушення права боржника (позивача у цій справі), що вказує на протиправність спірного рішення.
Також, суд встановив, що позивач звернувся до суду з дотриманням положень ч.2 ст. 287 КАС України.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Дніпровське міжрегіональне управління Міністерства юстиції України подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, скаржник вказує, що позивачем спірну постанову отримано засобом поштового зв`язку 20.10.2025 року, однак позовна заява подана позивачем з пропуском строку звернення до суду, без обґрунтування поважності причини пропуску такого строку. Зауважує, що позивач, як боржник, не виконав вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження від 25.07.2025, не виконав вимоги постанови про накладення штрафу від 02.09.2025, державний виконавець здійснив перевірку виконання позивачем рішення суду повторно та встановив відсутність документів, які б свідчили про поважність причин невиконання позивачем (боржником) рішення суду. Відтак, скаржник наполягає, що державний виконавець правомірно виніс спірну постанову про накладення штрафу 17.10.2025 року згідно ст.75 Закону №1404. Звертає увагу, що лише після отримання спірної постанови, позивач повідомив державного виконавця про часткове виконання рішення суду. Вважає, що лише після винесення спірної постанови позивач став вживати заходи, спрямовані на виконання рішення суду.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, правову оцінку досліджених судом доказів по справі, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.
Встановлені обставини справи свідчать про те, що рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30.04.2025 у справі №340/731/25, яке набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо непроведення нарахування ОСОБА_1 грошового забезпечення, за період з 02.04.2022 по 19.05.2023 з урахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2022, 01.01.2023 та зобов`язано здійснити ОСОБА_1 перерахунок з 02.04.2022 по 19.05.2023 включно належних, з урахуванням проведених раніше виплат, сум грошового забезпечення, а також інших виплат, які розраховувались з урахуванням посадового окладу, допомоги для оздоровлення, грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій, грошової допомоги при звільненні, обчислених із розмірів посадового окладу та окладу за військовим званням, визначених з урахуванням пункту 4 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" в редакції, чинній з 29.01.2020 року, шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а саме встановленого Законом України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" на 01.01.2022 року, Законом України "Про Державний бюджет України на 2023 рік" на 01.01.2023 року, на відповідні тарифні коефіцієнти та провести їх виплату з урахуванням раніше виплачених сум.
18.07.2025 ОСОБА_1 видано виконавчий лист у справі №340/731/25, та відповідно до заяви від 24.07.2025 ОСОБА_1 звернувся за примусовим виконанням зазначеного рішення суду до відповідного органу ДВС, додавши згаданий виконавчий лист.
25.07.2025 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №78702647 з примусового виконання вказаного виконавчого листа та надано добровільний строк боржнику на виконання рішення суду.
Державним виконавцем 02.09.2025 винесено постанову про накладення штрафу за невиконання рішення без поважних причин. Пунктом 2 винесеної постанови зобов`язано боржника виконати рішення протягом десяти робочих днів, у встановлений строк надати до відділу документи, які підтверджують повне фактичне виконання рішення та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення. Постанову про накладення штрафу боржнику направлено рекомендованою кореспонденцією.
17.10.2025 на боржника накладено штраф у розмірі 10 200,00 грн., про що винесено відповідну постанову. Пунктом 2 винесеної постанови боржника повторно зобов`язано виконати рішення у строк до 10 робочих днів, про що надати відповідну інформацію та попереджено про кримінальну відповідальність.
20.10.2025 позивачем отримана постанова головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Мохни Світлани Олександрівни про накладення повторного штрафу в рамках виконавчого провадження № 78702647 від 17.10.2025.
Позивачем 24.10.2025 на адресу Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Кіровоградській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) направлено заяву щодо скасування постанови про накладення штрафу від 17.10.2025 виконавче провадження № 787024647 та зупинення виконавчих дій у межах зазначеного виконавчого провадження.
Відповідач листом від 14.11.2025 за вх. № 10463 повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення клопотання щодо скасування постанови про накладення штрафу від 17.10.2025 виконавче провадження № 787024647 та зупинення виконавчих дій у межах зазначеного виконавчого провадження.
Не погоджуючись з постановою державного виконавця про накладення штрафу від 17.10.2025 ВП № 78702647, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав. 
Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.
Приписи ч.1 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначають, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до вимог ч.1 ст. 2 Закону № 1404-VIII виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.
Згідно статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 63 Закону № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.
Відповідно до статті 75 Закону №1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.
Аналіз правових норм, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дає підстави для висновку про те, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення).
Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано без поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону № 1404-VIII.
Колегія суддів враховує, що Верховний Суд, зокрема, у постанові від 31.05.2021 у справі №560/594/20 зауважив, що невиконання органом рішення суду дозволяє державному виконавцю вжити заходи реагування у вигляді накладення штрафу, проте необхідно встановити, що послугувало причиною до невиконання рішення суду на момент накладення штрафу. Якщо встановлено, що невиконання відбулось без поважних причин, то наявні підстави для накладення штрафу, а у протилежному випадку (наявні реальні обставини, що є перешкодою до виконання), необхідно враховувати їх поважність та у кожному конкретному випадку виходити з цих обставин.
Апеляційний суд зауважує, що невиконання судового рішення в частині виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, за відомостями листа департаменту фінансів Міністерства оборони України від 17.05.2022 № 248/1936, з 01.06.2022 позивач включений до мережі розпорядників коштів Міністерства оборони України з присвоєнням коду розпорядника бюджетних коштів - 50598/011440.
Згідно реєстраційної картки розпорядника бюджетних коштів (одержувачів бюджетних коштів) від 03.05.2022 позивач є розпорядником коштів третього рівня та фінансується виключно з Державного бюджету. Власних коштів позивач не має.
Згідно затвердженого кошторису позивача на 2025 рік, станом на 01.01.2025 відсутні кошторисні призначення та бюджетні асигнування за КЕКВ 2800 «Інші поточні видатки» на виконання виконавчих проваджень.
Разом з тим, на виконання рішення суду у адміністративній справі № 340/731/25 позивачем здійснено розрахунок грошового забезпечення.
Також, 09.09.2025 позивачем подано клопотання до ГУ ВСП ЗС України про надання висновку щодо вжиття заходів та погодження розрахунків коштів необхідних для виконання судової справи.
В свою чергу, начальником штабу Військової служби правопорядку Збройних сил України листом від 10.09.2025 повідомлено позивача, що відповідно до Алгоритму опрацювання документів щодо не оскарження рішень судів, виконання рішень судів, які набрали законної сили та потребують видатків Державного бюджету для виплати грошового забезпечення, підйомної допомоги військовослужбовцям, начальником фінансово-економічного відділу - помічником начальника ГУ ВСП ЗС України затверджено Розрахунок у сумі КЕКВ 2800 - 267894,18 грн. для виплати за позовом ОСОБА_1 у адміністративній справі № 340/731/25.
На виконання рішення суду позивачем направлялися додаткові заявки до розпорядника кошті вищого рівня, щодо додаткового виділення кошторисних призначень та бюджетних асигнувань на вищезазначені цілі, зокрема 10.10.2025.
За цих обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що обставини, які повідомив позивач у своїй сукупності свідчать про реальну фінансову неможливість виконати судове рішення, а відсутність відповідного фінансового забезпечення боржника на виконання судового рішення не може вважатись невиконанням такого рішення без поважних причин, оскільки виділення коштів не залежить від волі самого позивача, а відтак вимагати від нього дій, які виходять за межі його повноважень, немає правових підстав. Доводи апеляційної скарги цей висновок суду не спростовують.
Відтак, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що спірна постанова про накладання штрафу від 17.10.2025 року ВП № 787024647 є протиправною та підлягає скасуванню.
Щодо строків звернення за позовом до суду.
Відповідно до ч.2 ст.287 КАС України, яка визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи інтересів.
Зі змісту матеріалів справи вбачається, що спірна постанова ВП № 78702647 отримана позивачем 20.10.2025 року, а 24.10.2025 року позивач направив відповідачу заяву щодо її скасування, за якою відповідач листом від 14.11.2025 за вх. № 10463 повідомив позивача про відсутність підстав для задоволення клопотання щодо скасування постанови про накладення штрафу від 17.10.2025 виконавче провадження № 787024647. 
У подальшому, позивач не допустив надмірного та невиправдано тривалого зволікання з моменту отримання листа від 14.11.2025 за вх. № 10463 та 20.11.2025 року звернувся до суду із позовом про визнання протиправною та скасування спірної постанови від 17.10.2025 року ВП № 787024647.
Відтак, апеляційний суд відхиляє аргументи скаржника про те, що позивач звернувся до суду з пропуском строку звернення до суду, без обґрунтованих поважних причин пропуску такого строку.
Підсумовуючи, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України залишити без задоволення, а рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 25 грудня 2025 року у справі № 340/7879/25 – без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки, передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.

Повний текст постанови складено 13.04.2026

Головуючий - суддя Я.В. Семененко 

суддя І.Ю. Добродняк 

суддя А.В. Суховаров