Справа № 946/3092/25 
Провадження № 2/946/1016/26 

З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 квітня 2026 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді - Присакар О.Я.,
за участю: секретаря судового засідання – Воронової В.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла в загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області, ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 , про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

28.04.2025 позивач звернулася до суду з позовними вимогами, які уточнила та якими просила визнати дійсним договір купівлі-продажу № 5435 нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18 травня 2000 року, та посвідчений Одеською товарною біржею; визнати за ОСОБА_1 , у порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/9 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; а також право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М. № 205/02-14 від 15.04.2025, приватний нотаріус повідомив про неможливість видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку з з відсутністю документів, які підтверджують право власності спадкодавця на нерухоме майно та відсутністю відомостей про реєстрацію права власності на спадкове майно в Державному реєстрі речових прав.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача, Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляв.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляв.
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялася належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла.
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлено, що ОСОБА_5 належить 1/36 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-464 від 03.02.1989, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423971012 від 24 квітня 2025 року та довідкою № 485 від 26.03.2025, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ».
Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 ст. 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до актового запису про смерть № 987, складеного 20.09.2005 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Після смерті ОСОБА_5 згідно ст. 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить 1/36 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . 
Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81687026 від 28.06.2025 року, наданої державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, інформація про заповіт складений ОСОБА_5 , відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_5 являється мати, ОСОБА_6 , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00013412074 від 05.02.2014 року. 
Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає.
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
В судовому засіданні встановлено, що згідно відомостей будинкової книги квартири АДРЕСА_3 , на день своєї смерті ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав за вказаною адресою, а спільно з ним була зареєстрована та проживала мати ОСОБА_6 , яка таким чином прийняла спадщину.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 23.09.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина до якої входить: 1/9 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності від 03.02.1989; 1/36 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-464 від 03.02.1989, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423971012 від 24 квітня 2025 року та довідкою № 485 від 26.03.2025, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ», а також 1/36 частина цього ж будинку, яку вона прийняла після смерті сина ОСОБА_5 , однак не оформила, а всього – 1/6 частина будинку.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до заповіту від 28 серпня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфіменко М.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 14360, ОСОБА_6 всю належну їй на праві особистої власності суму грошей на валютному рахунку № 2620401533091/840, який відкрито на її ім`я у філії відкритого акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Ізмаїлі, заповіла ОСОБА_4 .
Згідно до Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81687040 від 28.06.2025 року, наданого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, заповіт від 28.04.2001, складений та посвідчений від імені ОСОБА_6 та зареєстрований за № 14360 не змінювався та не скасовувався.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Судом встановлено, що з урахуванням змісту заповіту від 28.04.2001, 1/6 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відноситься до майна, не охопленого заповітом, тому успадковується за законом.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_6 являються: син, ОСОБА_4 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 06.06.1960 року та син, ОСОБА_2 , що підтверджено повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00013412917 від 05.02.2014 року. 
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулися із заявами про прийняття спадщини до Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області, тобто відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. 
Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , виданого 13.09.2024 Ізмаїльським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) 13.09.2024, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина до якої входить: квартира, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 5435, посвідченого Одеською товарною біржею 18.05.2000, що підтверджується довідкою № 382 від 26.03.2025, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ», 11/36 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , яка належала йому на підставі свідоцтва про право на спадщину № 1-464 від 03.02.1989, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 423971012 від 24 квітня 2025 року та довідкою № 485 від 26.03.2025, виданою КП «Ізмаїльське МБТІ» та 1/12 частина цього ж будинку, яку він прийняв після смерті матері, ОСОБА_6 , однак не оформив.
Укладений між сторонами договір купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 18.05.2000 року за №5435. Всі істотні умови договору до його реєстрації на товарній біржі сторонами виконані, грошовий розрахунок по даному договору здійснений спадкодавцем, про що свідчить п.п.5 договору. Протягом всього часу з моменту укладення договору спадкодавець відкрито володів та користувався придбаним житлом, при цьому договір нотаріально не був посвідчений.
За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року.
Згідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на товарній біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Відповідно до пунктів 1.1, 1.4, 1.7, 1.9 Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, які знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженої наказом Державного комітету України з житлово-комунального господарства від 09.06.98 року № 121, Інструкція визначала порядок здійснення державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна в Україні. Державній реєстрації в бюро технічної інвентаризації підлягають об`єкти нерухомості, розташовані на всій території України. Реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна здійснюється на підставі правовстановлюючих документів за рахунок коштів власників нерухомого майна. Пунктом 2 Інструкції визначений порядок здійснення державної реєстрації, підпунктом 2.1.д) якого зазначено, що на оригіналі правовстановлюючого документу робиться реєстраційний напис.
Додатком 1 до вказаної Інструкції визначений перелік правовстановлюючих документів, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Відповідно до пункту 9 Переліку зазначено: «Договори купівлі-продажу, обміну, зареєстровані біржею».
Згідно ст.ст. 328, 334, 655, 657 ЦК України, діючого на час розгляду справи, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності визнається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває у податковій заставі.
Таким чином, оскільки при укладенні договору всі вимоги передбачені ст. 15 ЗУ «Про товарні біржі» між сторонами виконано належним чином, про що свідчить сам договір, однак договір не відповідає вимогам ст. 657 ЦК України чинного законодавства, що позбавляє можливості проводити його відчуження, суд вважає за необхідне визнати укладений між сторонами договір купівлі-продажу дійсним.
Отже, реєстрація за ОСОБА_4 права власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , здійснена відповідно до діючого на той час законодавства.
Згідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81247815 від 21.05.2025 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., інформація про заповіт складений ОСОБА_4 , відсутня.
Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті ОСОБА_4 являється донька, ОСОБА_1 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 20.02.2009 року, свідоцтвом про зміну імені серії НОМЕР_5 від 20.02.2009 року, свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_6 від 19.06.2021 року. 
Окрім цього, із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася ОСОБА_3 , яка зазначила, що вона є його родичем спадкодавця ОСОБА_4 , а саме двоюрідним дядьком, тобто спадкоємцем за законом 5 черги спорідненості, при цьому підтверджуючих документів на підтвердження факту родинних відносин нотаріусу не надала. 
Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України – для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Гіренко М.М., тобто відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. 
Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.
Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов.
Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 133, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, ст. ст. 16, 316, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1225, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, --

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ) до Ізмаїльської міської ради Ізмаїльського району Одеської області (ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України: 26569223, місцезнаходження: 68600, Одеська область, Ізмаїльський р-н, м. Ізмаїл, пр. Незалежності, буд. 62), ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_8 ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору – ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_9 ), про визнання права власності на спадкове майно – задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 5435 нерухомого майна, а саме: квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 18 травня 2000 року, та посвідчений Одеською товарною біржею. 
Визнати за ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 ), у порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:
- 1/9 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 ; 
- квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції, з урахуванням положень п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України.
Повний текст рішення складено та підписано 06.04.2026 року.

Суддя: 	О.Я.Присакар