КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

справа №755/1516/23        Головуючий у суді І інстанції:Коваленко І.В.
провадження №22-ц/824/7171/2026  Головуючий у суді ІІ інстанції: Сушко Л.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого судді Сушко Л.П., суддів Музичко С.Г., Болотова Є.В., розглянувши у приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою адвоката Кравченко Ольги Петрівни, яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2023 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» звернувся з позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 79 282,56 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 24 608,91 грн, 3% річних у розмірі 8 984,53 грн та судовий збір у розмірі 2 684,00 грн.
Мотивує свої вимоги тим, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , у тому числі до квартири АДРЕСА_2 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція». 23.07.2014 року у газеті «Хрещатик» (№ 103 (4503)) ТОВ «Євро-Реконструкція» розміщено відповідне повідомлення, із пропозицією укладення договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води шляхом звернення споживачів до підрозділів теплопостачальної організації із зазначенням відповідної адреси. Проект договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води опубліковано в офіційному віснику Київської міської ради - газеті «Хрещатик» 06.08.2014 (№ 111 (4511)). Позивач зазначає, що до теперішнього часу договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води з відповідачем не укладено. 
Позивач вказував на те, що згідно наданого витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою: АДРЕСА_3 , у період з 30.01.2017 року по 23.02.2023 року зареєстровані ОСОБА_2 (знятий з реєстрації 14.11.2018 року), ОСОБА_3 (знята з реєстрації 01.09.2017 року), діти-сироти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , опікунами яких згідно Розпоряджень Дніпровської РДА у м. Києві №137, №138 від 05.03.2018 року, є відповідач ОСОБА_1 .. Позивач вказував, що мешканцями квартири АДРЕСА_4 є неповнолітні діти, які є спадкоємцями померлих батьків, які також проживали за даною адресою у період виникнення заборгованості, а відповідно вони є споживачами послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які надаються позивачем. За неналежне забезпечення та утримання неповнолітніх дітей, які є споживачами наданих теплопостачальною організацією послуг, на даний час, згідно Розпоряджень Дніпровської РДА в м. Києві №137, №138 від 05.03.2018 відповідає призначений опікун ОСОБА_1 .. Споживачі своєчасно з жовтня 2014 року не вносили плату за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та з липня 2014 року за отримані послуги з гарячого водопостачання, в результаті чого станом на 23.02.2022 року утворилась заборгованість у розмірі 79 282,56 грн, з яких заборгованість з централізованого опалення/постачання теплової енергії становить 36 248,58 грн та заборгованість із сплати послуг за гаряче водопостачання у розмірі 43 033,98 грн.
Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні позову.
Не погодившись з вказаним рішення суду першої інстанції, 16 січня 2026 року адвокат Кравченко О.П., яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», подала до Київського апеляційного суду через підсистему ЄСІТС - «Електронний суд» апеляційну скаргу. Крім того, 20 січня 2026 року до Київського апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ідентичного змісту, надіслана представницею позивача 16 січня 2025 року за допомогою поштового сервісу «Укрпошта».
Як вбачається із поданих апеляційних скарг, вони є ідентичними за змістом та містять ідентичні вимоги.
Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає, що подані адвокатом Кравченко О.П., яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-реконструкція», апеляційні скарги слід розглядати, як одну.
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані тим, що у справі матеріалами справи підтверджено, що у період з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року діти-сироти ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 були зареєстровані та фактично проживали разом з опікуном за адресою АДРЕСА_3 , а на відповідача ОСОБА_1 , як на їх опікуна було покладено відповідальність за збереження житла та майна підопічних за адресою АДРЕСА_3 .
Також вважає, що приймаючи рішення по справі, суд першої інстанції помилково керувався наявною у матеріалах справи інформацією, наданою Дніпровською районною в м. Києві державною адміністрацією від 04.04.2023 року, згідно якої, в архівній картотеці відділу з питань реєстрації місця проживання АДРЕСА_4 у період з липня 2014 року по лютий 2022 року зареєстрованих осіб не було (а.с. 120). 
Однак суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у відповіді зазначено іншу адресу, а саме АДРЕСА_4 , при тому, що предметом судового розгляду даної справи є стягнення заборгованості за адресою АДРЕСА_3 .
Доводи апеляційної скарги обгрунтовані також тим, що обов`язок сплати спожитих комунальних послуг покладено не лише на власників житлового приміщення, а й на осіб, місце постійного проживання яких зареєстровано у житловому приміщенні, незалежно від того, чи перебуває дане житло у їх власності. Представник позивача зазначала, що зареєструвавши місце проживання неповнолітніх дітей за адресою АДРЕСА_3 , батьки та опікуни малолітніх дітей у добровільному порядку, перед державою та іншими особами, особисто визначили, що вважають квартиру саме за цією адресою їх місцем постійного проживання, а тому повинні розуміти й усвідомлювати наслідки таких своїх дій, оскільки реєструючи місце проживання дітей у квартирі та не знімаючи їх з реєстрації, свідомо зберігали за дітьми право на користування саме цією квартирою як житлом.
Матеріали справи не містять доказів того, що в період виникнення заборгованості за надані комунальні послуги за адресою АДРЕСА_3 , де зареєстровано місце постійного проживання неповнолітніх дітей, їм чинили перешкоди у користуванні даним житловим приміщенням, а також доказів того, що малолітні діти втратили своє право на фактичне користування даним житлом та втратили можливість проживати у ньому та користуватися даною квартирою для власних потреб.
В обгрунтування доводів апеляційної скарги також зазначала, що квартира АДРЕСА_4 , згідно Розпорядження Дарницької РДА м. Києва від 13.07.2018 року № 423, 424, була передана під відповідальне зберігання опікуну неповнолітніх дітей ОСОБА_1 у період з 13.07.2018 року по 08.07.2020 року, а відповідно дана особа є належним відповідачем по справі та х неї має бути стягнуто судом заборгованість за надані комунальні послуги до квартири у цей період.
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки тим, що з інформації, наданої КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації прав власності на об`єкти нерухомого майна» від 27.03.2023, що за даними реєстрових книг квартира АДРЕСА_4 на праві власності не зареєстрована (а.с.118-119). З інформації, наданої Дніпровською районною в місті Києві державною адміністрацією від 04.04.2023, в архівній картотеці відділу з питань реєстрації місця проживання Дніпровської РДА в м.Києві за адресою: АДРЕСА_4 у період з липня 2014 по лютий 2022 року зареєстрованих осіб не було. (а.с.120).
Суд першої інстанції обгрунтовував свої висновки також тим, що доказів укладання з відповідачем договору про надання послуг за адресою: АДРЕСА_4 в матеріалах справи відсутні.
Також позивачем не подано до суду доказів на підтвердження належності особового рахунку № НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_4 , за яким обліковується заборгованість, саме відповідачу ОСОБА_1 ..
Тому суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачем не подано до суду жодного доказу в розумінні ст. 76-80 ЦПК України на підтвердження того, що заявлений у справі відповідач, який у період з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року був законним представником малолітньої ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , повинен відповідати за позовними вимогами щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавались позивачем у період з жовтня 2014 року по 23.02.2023 року, оскільки судом також не встановлено, чи дійсно діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були споживачами цих послуг.
Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Встановлено, що надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 , в тому чилсі й в квартирі АДРЕСА_2 , здійснюється ТОВ «Євро-Реконструкція» на підставі ліцензії від 01 червня 2012 року № 198 (а.с.106 зв.).
Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва за адресою АДРЕСА_3 у період з 30.01.2017 року по 23.02.2023 року зареєстровані ОСОБА_2 , (знятий з реєстрації 14.11.2018 року), ОСОБА_3 , (знята з реєстрації 01.09.2017 року), діти-сироти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , опікуни яких згідно Розпоряджень Дніпровської РДА в м. Києві № 137, № 138 від 05.03.2018 року є ОСОБА_1 (а.с. 82).
Встановлено, що Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.07.2018 року № 423 «Про призначення опіки над малолітньою дитиною» опікуном над малолітньою ОСОБА_6 було призначено ОСОБА_1 (а.с.127).
Розпорядженнями Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 423 та № 424 від 13 липня 2018 року відповідача ОСОБА_1 призначено піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_5 . (а.с. 130).
Відповідно до п. 2 вказаних Розпоряджень №№ 423, 424 покладено на опікуна ОСОБА_1 відповідальність за збереження житла та майна підопічного за адресою АДРЕСА_3 та попереджено її про неприпустимість без дозволу органу опіки та піклування здійснювати будь-яких правочинів стосовно житла за вказаною адресою.
Згідно Розпорядження Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 08.07.2020 року № 431 «Про звільнення піклувальника від його повноважень» було звільнено піклувальника ОСОБА_1 від її повноважень над підопічною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . При цьому, враховуючи вік ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , останній на момент винесення розпорядження досяг повноліття. (а.с. 126).
Таким чином, відповідач ОСОБА_1 здійснювала опіку над дітьми-сиротами ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період часу, починаючи з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року, на підставі вище вказаних Розпоряджень.
У подальшому, Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 28 грудня 2020 року № 782 піклувальником ОСОБА_4 призначено ОСОБА_7 (а.с.125).
Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з жовтня 2014 року по березень 2022 року за адресою АДРЕСА_3 становить 36 248,58 грн, 3% річних у розмірі 3940,52 грн, інфляційна складова боргу - 10 752,63 грн (а.с. 88-91).
Відповідно до розрахунку заборгованості за послуги гарячого водопостачання/постачання гарячої води за період з липня 2014 року по грудень 2021 року за адресою АДРЕСА_3 становить 42 174,23 грн, 3% річних - 5044,01 грн, інфляційна складова боргу - 13 856,28 грн (а.с. 92-95).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодних та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення від 21 липня 2005 р. № 630.
Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не надано суду доказів, що заявлений у справі відповідач, який у період з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року був законним представником малолітньої ОСОБА_4 та неповнолітнього ОСОБА_5 , яка повинна відповідати за позовними вимогами щодо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надались позивачем у період з жовтня 2014 року по 23.02.2023 року, оскільки судом першої інстанції також не встановлено, чи дійсно діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були споживачами послуг.
Суд першої інстанції прийшов до такого висновку, враховував, що за відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА» від 10.03.2023 року ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3  не значиться (а.с. 110), також відповідно до листа Дніпровської районної в м. Києві державній адміністрації від 21.03.2023 року № 103/1971/34/4 зазначено, що за інформацією, яка міститься в архівній картотеці відділу з питань реєстрації місця проживання Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, за адресою АДРЕСА_4  у вказаний період зареєстрованих осіб не було (а.с. 120).
Однак суд першої інстанції залишив поза увагою, що предметом судового розгляду в даній справі є стягнення заборгованості за спожиті комунальні послуги, що надаються позивачем за адресою: АДРЕСА_3 , а не за адресою АДРЕСА_4 . У зв`язку з цим прийшов до помилкових висновків щодо предмету позову.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що місце постійного проживання неповнолітніх дітей-сиріт ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у період виникнення заборгованості, зареєстровано за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується наступними доказами, які містяться в матеріалами справи:
Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва, який був доданий позивачем до позовної заяви (а.с. 82);
Листом Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 26.05.2023 року № 103008-1924 (а.с. 124);
Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.03.2018 № 138 про надання статусу малолітній дитині, у пункті 2 якого зазначено, що малолітня ОСОБА_4 проживає в сім`ї ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 128);
Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 05.03.2018 № 137 про надання статусу малолітній дитині, у пункті 2 якого зазначено, що неповнолітній ОСОБА_5 проживає в ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_3 (а.с. 129);
Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.07.2018 № 423 про призначення опіки над малолітньою дитиною, у пункті 1 розпорядження опікуном малолітньої ОСОБА_4 призначено ОСОБА_1 та пунктом 2 покладено відповідальність на опікуна за збереження житла та майна підопічної за адресою АДРЕСА_5 (а.с. 127);
Розпорядженням Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації від 13.07.2018 № 424 про призначення опіки над неповнолітньою дитиною, у пункті 1 розпорядження опікуном неповнолітнього ОСОБА_5 призначено ОСОБА_1 та пунктом 2 покладено відповідальність на опікуна за збереження житла та майна підопічного за адресою АДРЕСА_5 (а.с. 130).
Відповідно до статті 46 ЦПК України здатність мати цивільні права та обов`язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні і юридичні особи.
Відповідно до ч.ч. 1-2 статті 32 ЦК фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років має неповну цивільну дієздатність. Крім правочинів, передбачених статтею 31 цього Кодексу, фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років (неповнолітня особа) має право: 1) самостійно розпоряджатися своїм заробітком, стипендією або іншими доходами; 2) самостійно здійснювати права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом; 3) бути учасником (засновником) юридичних осіб, якщо це не заборонено законом або установчими документами юридичної особи; 4) самостійно укладати договір банківського вкладу (рахунку) та розпоряджатися вкладом, внесеним нею на своє ім`я (грошовими коштами на рахунку).
Відповідно до п. 99.2 ст. 99 Податкового кодексу України грошові зобов`язання малолітніх/неповнолітніх осіб виконуються їх батьками (усиновителями), опікунами (піклувальниками) до набуття малолітніми/неповнолітніми особами цивільної дієздатності в повному обсязі. Батьки (усиновителі) малолітніх/неповнолітніх і малолітні/неповнолітні у разі невиконання грошових зобов`язань малолітніх/неповнолітніх несуть солідарну майнову відповідальність за погашення грошових зобов`язань та/або податкового боргу.
Відповідно до наявних у матеріалах справи доказів, мешканцями квартири АДРЕСА_4 є неповнолітні діти, які є спадкоємцями померлих батьків, які проживали за даною адресою у період виникнення заборгованості, тому є споживача послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Також матеріалами справи підтверджено, що за належне забезпечення й утримання неповнолітніх дітей, які є споживачами наданих теплопостачальною організацією послуг, згідно Розпоряджень Дніпровської РДА в м. Києві №№ 137, 138 від 05.03.2018 року відповідала призначений опікун ОСОБА_1 , згідно Розпоряджень Дніпровської РДА в м. Києві №№ 423, 424 у період з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року.
Оскільки позивачем пред`явлено позовні вимоги до ОСОБА_1 , як опікуна стосовно малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які є споживачами наданих позивачем житлово-комунальних послуг, то саме ОСОБА_1 має відповідати за грошовими зобов`язаннями, в даному випадку сплатити спожиті житлово-комунальні послуги які надані позивачем, за період з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року, оскільки у вказаний період відповідачка була опікуном малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та піклувальником над неповнолітнім ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Дослідивши наявні у матеріалах справи розрахунки заборгованості, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності захисту порушених прав позивача шляхом стягнення з відповідачки заборгованості за надані та фактично спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення за період з липня 2018 року по липень 2020 року, адже жодних належних та допустимих доказів їх оплати відповідачкою надано не було.
Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача додано до апеляційної скарги розрахунок заборгованості за постачання теплової енергії та постачання гарячої води (а.с. 163, 164), однак суд апеляційної інстанції не приймає їх до уваги, оскільки розмір нарахування заборгованості відрізняється від розрахунку заборгованості, який був доданий до позовної заяви. 
Так, зокрема у розрахунку заборгованості за постачання гарячої води долученого до позовної заяви позивачем здійснено розрахунок у період з липня 2018 року по липень 2020 року з огляду на 2 осіб, які проживають у квартирі за адресою АДРЕСА_3 (з розрахунку 3 куб. води х 2 осіб). Однак у розрахунку заборгованості за постачання гарячої води доданого до апеляційної скарги за вказаний період позивачем здійснено розрахунок з огляду на 4 осіб (з розрахунку 3 куб води х 2 осіб), які проживають у вказані квартирі, що безумовно збільшує розмір заборгованості, що є неприйнятним по відношенню до відповідача.
Тому суд апеляційної інстанції переглядаючи справу та розглядаючи позовні вимоги бере до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, який був долучений до позовної заяви в суді першої інстанції (а.с. 88-91, 92-95), та в якому вірно визначено кількість зареєстрованих осіб у квартирі.
З розрахунку заборгованості за послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії за період з липня 2018 року по 2020 року споживачам послуг нараховано у загальному розмірі 9895,31 грн:
У жовтні 2018 року нараховано 225,93 грн, у листопаді 2018 року нараховано 799,66 грн, у грудні 2018 року нараховано 1637,73 грн, у січні 2019 року нараховано 737,29 грн, у лютому 2019 року нараховано 1289,66 грн, у березні 2019 року нараховано 840,50 грн, у квітні 2019 року нараховано 204,58 грн, у жовтні 2019 року нараховано 88,93 грн, у листопаді 2019 року нараховано 869,94 грн, у грудні 2019 року нараховано 297,57 грн, у січні 2020 року нараховано 1073,86 грн, у лютому нараховано 983,85 грн, у березні 2020 року нараховано 576,79 грн, у квітні 2020 року нараховано 269,02 грн (а.с. 89-90).
З розрахунку заборгованості за послуги гарячого водопостачання/постачання гарячої води за період з липня 2018 року по липень 2020 року споживачам послуг нараховано у загальному розмірі 11 118,99 грн:
У липні 2018 року нараховано 586,35 грн, у серпні 2018 року нараховано 586,35 грн, у вересні 2018 року нараховано 527,72 грн, у жовтні нараховано 589,58 грн, у листопаді 2018 року нараховано 407,58, у грудні 2018 року нараховано 407,58 грн, у січні 2019 року нараховано 387,86 грн, у лютому 2019 року нараховано 413,51 грн, у березні 2019 року нараховано 445,32 грн, у квітні 2019 року нараховано 445,32 грн, у травні 2019 року нараховано 445,32 грн, у червні 2019 року нараховано 373,50 грн, у липні 2019 року нараховано445,32, у серпні 2019 року нараховано 316,04, у вересні 2019 року нараховано 445,32 грн, у жовтні 2019 року нараховано 445,32 грн, у листопаді 2019 року нараховано 445,32 грн, у грудні 2019 року нараховано 445,32 грн, у січні 2020 року нараховано 445,32 грн, у лютому 2020 року нараховано445,32 грн, у березні 2020 року нараховано 445,32, у квітні 2020 року нараховано 445,32, у травні 2020 року нараховано 445,32 грн, у червні 2020 року нараховано 356,26 грн, у липні 2020 року нараховано 377,50 грн (а.с. 93-94).
Таким чином, за період з липня 2018 року по липень 2020 року стягненню з відповідачки ОСОБА_1 підлягає сума заборгованості з постачання гарячої води у розмірі 11 118,99 грн та сума заборгованості послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 9895,31 грн
Вирішуючи спір в частині позовних вимог до ОСОБА_1 про стягнення 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
12 березня 2020 року на всій території України було запроваджено карантин, на період дії якого та протягом 30 днів з дня його відміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 530-ІХ від 17 березня 2020 року, було заборонено нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Карантин на всій території України тривав з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року (постанова Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями)).
Аналогічний висновок наведений у постанові Верховного Суду від 20.11.2024 № 463/6799/18 (61-4628св24).
З урахуванням наведеного, позивач не звернув уваги на безпідставність включення до періоду нарахування пені у починаючи з 12 березень 2020 року.
За таких обставин, відповідальність визначена ст. 625 ЦК України може бути стягнута за період з липня 2018 року по 11 березня 2020 року.
Зобов`язання по оплаті житлово-комунальних послуг носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, тому інфляційні втрати та три відсотка річних повинні обраховуватися, виходячи із суми заборгованості за кожний місяць окремо.
Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочки виплати заборгованості.
Три відсотки річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3% х кількість днів прострочення платежу : 365 : 100.
Розрахунок по боргу з централізованого опалення/постачання теплової енергії інфляційних втрат здійснюється за формулою:
ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) 
ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, 
ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення.
Отже, IIc (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) = 1.08053776.
Отже, сукупний індекс інфляції за вказаний період становить 1.08053776.
Таким чином, інфляційні втрати за вказаний період становлять 796,95 грн (9 895,31 (сума боргу) x 1.08053776 - 9 895,31).
Розрахунок по боргу з централізованого опалення 3 % річних проведений наступним чином.
Розрахунок здійснюється за формулою: 
Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де 
С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення.
За період з 01.10.2018 року до 31.12.2019 року:
9895,31 грн (сума боргу) х 3% х 457 (кількість днів у періоді) : 365 : 100) = 371,68 грн.
За період з 01.01.2020 року до 11.03.2020 року:
9895,31 (сума боргу) х 3% х 71 (кількість днів у періоді) : 366 : 100) = 57,59 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача по боргу з централізованого опалення/постачання теплової енергії підлягають стягненню інфляційні втрати за період з жовтня 2018 року по 11 березня 2020 року в розмірі 796,95 грн, а також 429,27 грн 3% річних за той же період, відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Аналогічним чином колегією суддів проведено розрахунок 3% річних на прострочену заборгованість по оплаті послуг з гарячого водопостачання/постачання гарячої води за період з 13 липня 2018 року по 11 березня 2020 року та встановлено, що загальна сума 3% річних, нарахованих на суму прострочених платежів.
Інфляційне збільшення:
IIc (99,30 : 100) x (100,00 : 100) x (101,90 : 100) x (101,70 : 100) x (101,40 : 100) x (100,80 : 100) x (101,00 : 100) x (100,50 : 100) x (100,90 : 100) x (101,00 : 100) x (100,70 : 100) x (99,50 : 100) x (99,40 : 100) x (99,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,70 : 100) x (100,10 : 100) x (99,80 : 100) x (100,20 : 100) x (99,70 : 100) = 1.09336050.
Отже, сукупний індекс інфляції за вказаний період становить 1.09336050.
Таким чином, інфляційні втрати за вказаний період становлять 1 038,07 грн (11 118,99 (сума боргу) x 1.09336050 - 11 118,99).
Розрахунок 3% річних:
За період з 13.07.2018 року до 31.12.2019 року:
11 118,99 грн (сума боргу) х 3% х 537 (кількість днів у періоді) : 365 : 100) = 490,76 грн.
За період з 01.01.2020 до 11.03.2020 року:
11 118,99 грн (сума боргу) х 3% х 71 (кількість днів у періоді) : 366 : 100) = 64,71 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати за період з 13 липня 2018 року по 11 березня 2020 в розмірі 1 038,07 грн, а також 555,47 грн 3% річних за той же період, відповідальності в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України.
Доводи апеляційної скарги частково знайшли своє підтвердження під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції.
З урахуванням викладеного суд апеляційної інстанції вважає, що майнове право позивача було порушено відповідачем.
Щодо судових витрат.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За таких обставин суд апеляційної інстанції вважає за можливе здійснити зміну розподілу судових витрат.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач ТОВ «Євро-Реконструкція» сплатив судовий збір у розмірі 2684 гривень (за подання позовної заяви, а.с. 43) та 4026 гривень (за подання апеляційної скарги на рішення суду, а.с. 182), що у сукупному розмірі складає 6710 гривень.
Предметом позову є стягнення з відповідача заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України у загальному розмірі 112 875,97 грн.
Разом з тим, апеляційний суд дійшов висновку про обгрутнованість стягнення з відповідача заборгованості за кредитом у загальному розмірі 23834,06 гривень. Тому позовні вимоги задоволено на 21,11%.
За таких обставин, з урахуванням принципу пропорційності при розподілі судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума у розмірі 1416,48 гривні (6710 грн х 21,11%).
Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Таким чином, апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, висновки суду про відмову у задоволенні позовних вимог не відповідають обставинам справи, рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, що полягало у невірній оцінці доказів, і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог відповідно до ст. 376 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.374, 376 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Кравченко Ольги Петрівни, яка представляє інтереси Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити частково.
Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 22 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» заборгованість за період з 13 липня 2018 року по 08 липня 2020 року за послугу з централізованого опалення/постачання теплової енергії у розмірі 9895,31 грн, 3% річних у розмірі 429,27 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 796,95 грн, за послуги з постачання гарячого водопостачання/постачання гарячої води у розмірі 11 118,99 грн, 3% річних у розмірі 555,47 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 1038,07 грн.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судовий збір у розмірі 1416,48 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків зазначених в частині 3 статті 389 ЦПК України.
Реквізити сторін:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція», код ЄДРПОУ: 37739041, адреса: 02094, м. Київ, вул. Гната Хоткевича, 20.
Відповідач: ОСОБА_1 , дата народження та РНОКПП: не відомо, адреса: АДРЕСА_6 .
Повний текст постанови складено «17» квітня 2026 року.

Головуючий суддя Л.П. Сушко

Судді С.Г. Музичко

Є.В. Болотов