Справа № 697/947/26 
Провадження № 1-кп/697/166/2026 

ВИРОК
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20.04.2026 м. Канів
Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:
головуючого судді – ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
розглянувши в порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт та додані до нього матеріали щодо вчинення кримінального проступку у кримінальному провадженні №1 2026 25 534 0000043 від 04.04.2026 за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Канів, Черкаської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не одруженого, з середньою-спеціальною освітою, тимчасово непрацюючого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, до категорії осіб, які мають групу інвалідності не відноситься, учасником бойових дій не являється, раніше судимого: 30.12.2013 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 249 КК України до 3 років обмеження волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки; 12.02.2015 Канівським міськрайонним судом Черкаської області за ч. 2 ст. 307, ст. 69, ч. 1 ст. 71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі; згідно ухвали Придніпровського районного суду міста Черкаси від 30.06.2017 звільненого умовно-достроково з не відбутим строком покарання 1 рік 01 місяць 13 днів, в силу ст. 89 КК України не судимого,
-у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч.3 ст. 357, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -
ВСТАНОВИВ:
Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним
ОСОБА_3 , на початку лютого місяця 2026 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи на набережній р. Дніпро у м. Каневі Черкаського району Черкаського області, неподалік вул. Героїв Дніпра, на землі, виявив паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 06 жовтня 2015 Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . У подальшому, не маючи наміру подальшого його повернення до уповноважених органів, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння знайденим ним паспортом громадянина України. Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на заволодіння чужим паспортом громадянина України з метою його подальшого використання у власних цілях, з порушенням законного порядку, установленого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 № 2503-ХІІ «Про затвердження положень про паспорт громадянина України та про паспорт громадянина України для виїзду за кордон», підняв з землі, тобто незаконно заволодів чужим паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 06 жовтня 2015 Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та продовжував зберігати його при собі з метою подальшого незаконного використання..
Він же, ОСОБА_3 , на початку лютого 2026 року, більш точного часу не встановлено, перебуваючи за адресою свого фактичного проживання по АДРЕСА_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та те, що раніше знайдений ним паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 виданий 06 жовтня 2015 Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є документом, що посвідчує особу власника та є підтвердженням громадянства України, посягаючи на встановлений державою порядок видачі паспортів громадянина України, розуміючи, що він не має можливості використати раніше привласнений паспорт через відмінності в ототожнюючій особу фотокартці, від`єднав існуючий в паспорті фотознімок на першій сторінці із зображенням власника паспорту, на місце якого, особисто вклеїв фотознімок з власним зображенням, і тим самим вчинив підроблення офіційного документу, який видається установою, що має право видавати та посвідчувати такі документи і який надає права. Згідно з висновком технічної експертизи документів №СЕ-19/124-26/4182-ДД від 14.04.2026, у зміст паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 (виданого на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ) внесено зміни шляхом заміни фотознімка на 1-й сторінці.
Крім того, ОСОБА_3 , перебуваючи в автомобілі «TAXI», який був зупинений на законну вимогу поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області ОСОБА_5 на блокпосту в районі Канівської ГЕС, що по вул. Золотоніська, 1, в м. Каневі Черкаського району Черкаської області, 03 квітня 2026 о 19 год. 10 хв. на вимогу вказаного працівника поліції пред`явити документи що посвідчують особу для перевірки, реалізуючи свій умисел, направлений на використання завідомо підробленого документа – паспорту громадянина України НОМЕР_1 , виданого 06 жовтня 2015 Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред`явив останньому вищевказаний паспорт громадянина України, достеменно знаючи, що даний документ підроблений, а саме - в нього вклеєно його особисте фото всупереч існуючому законному порядку, і тим самим використав завідомо підроблений документ.
Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені за: ч. 3 ст. 357 КК України - незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом; ч. 1 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем; ч. 4 ст. 358 КК України – використання завідомо підробленого документа.
Формулювання статті (частин статті) КК, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений
Частина 3 ст. 357 КК України – незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом або іншим важливим особистим документом: карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк.
Частина 1 ст. 358 КК України – підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут: караються штрафом до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.
Частина 4 статті 358 КК України – використання завідомо підробленого документа: карається штрафом до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк.
Докази на підтвердження встановлених судом обставин
Частиною 2 ст. 12 КК України встановлено, що кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі.
Отже, враховуючи, що санкцією ч. 4 ст. 358 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, санкцією ч. 3 ст. 357 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу у розмірі до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до трьох років, або обмеженням волі на той самий строк, санкцією ч. 1 ст. 358 КК України передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або пробаційним наглядом на строк до двох років, або обмеженням волі на той самий строк, то кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК є кримінальними проступками.
Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.
В обвинувальному акті прокурором в порядку ч. 1 ст. 302 КПК України зазначене клопотання про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.
До обвинувального акта додана письмова заява обвинуваченого ОСОБА_3 яка складена в присутності захисника ОСОБА_6 , в якій обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість, якою він погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч. 2 ст. 302 КПК України та надав згоду на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.
Згідно з ч. 1 ст. 382 КПК України, суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку, а в разі затримання особи у порядку, передбаченому частиною четвертою статті 298-2 цього Кодексу, невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок. А відповідно до другого речення ч. 2 ст. 382 КПК, у вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.
Враховуючи, що учасники судового провадження не оспорюють встановлені під час дізнання обставини і згодні з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження), про що свідчать відповідне письмове клопотання та заява, суд, вивчивши обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 та додані до нього матеріали, які містять належні, допустимі, достовірні та достатні докази, оцінені судом відповідно до ст.94 КПК України, дійшов висновку про відсутність необхідності призначати розгляд у судовому засіданні обвинувального акта, викликати для участі в ньому учасників кримінального провадження, та про наявність підстав для ухвалення вироку відносно ОСОБА_3 у спрощеному провадженні (без проведення судового розгляду за відсутності учасників судового провадження).
Оцінені судом додані до обвинувального акта матеріали також дають підстави для висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , про винуватість останнього в його вчиненні, про наявність фактичних підстав для визнання ним винуватості та про відповідність встановлених органом досудового розслідування обставин наявним матеріалам досудового розслідування та формулюванню обвинувачення, визнаного судом доведеним. 
Суд, вивчивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, вважає доведеним, що ОСОБА_3 вчинив кримінальні проступки, передбачені за:
- ч. 3 ст. 357 КК України, тобто незаконне заволодіння будь-яким способом паспортом;
- ч. 1 ст. 358 КК України, тобто підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати такі документи і який надає права, з метою використання його підроблювачем;
- ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використання завідомо підробленого документа; 
Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання
До обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд відносить щире каяття.
До обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , судом не встановлено.
Мотиви призначення покарання
Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, тяжкість скоєних кримінальних правопорушень.
Відповідно до ст. 12 КК України, кримінальні правопорушення за ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України відносяться до кримінальних проступків.
Обвинувачений вину визнав повністю, позитивно характеризується за місцем проживання, неодружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, тимчасово непрацюючий, в силу ст. 89 КК України раніше не судимий, відповідно до довідки КНП «Канівська багатопрофільна лікарня» №447/01-03 від 08.04.2026 ОСОБА_3 на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, відповідно до довідки КНП «Черкаський обласний психоневрологічний диспансер Черкаської обласної ради» №1391/01-05/1-н від 07.04.2026, ОСОБА_3 за медичною допомогою не звертався. З матеріалів кримінального провадження також вбачається, що обвинувачений ОСОБА_7 не належить до категорії осіб які мають інвалідність та не є військовослужбовцем.
Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.
Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.
Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.
Враховуючи викладене вище, з урахуванням ступеня тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими кримінальними проступками, обставини вчинення кримінальних проступків, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд вважає, що йому необхідно призначити покарання за ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України у виді пробаційного нагляду з покладенням обов`язків, передбачених нормами ст. 59-1 КК України.
Остаточне покарання обвинуваченому ОСОБА_3 слід призначити із застосуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України.
Суд вважає, що саме ця міра покарання з урахуванням обставин даного кримінального провадження буде достатньою для його виправлення та перевиховання і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та надасть можливість останньому довести розуміння своїх протиправних дій та своє виправлення.
Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку
Заходи забезпечення кримінального провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_3 не застосовувалися і обранню не підлягають.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України, стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 на користь держави витрати на залучення експертів у зв`язку з проведенням судових експертиз.
Питання про речові докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.
Цивільний позов по кримінальному провадженні не заявлено.
З цих підстав та керуючись статтями 100, 124, 368, 370-371, 373-376, 381,382 КПК України, суд, -
УХВАЛИВ:
Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 357, ч. 1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:
-за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду;
-за ч. 3 ст. 357 КК України у вигляді у виді 1 (одного) року 6 (шести) місяців пробаційного нагляду;
-за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду.
На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді 2 (двох) років пробаційного нагляду
На підставі п. п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України покласти на ОСОБА_3 до пробаційного нагляду такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.
Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислюється з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.
Запобіжний захід ОСОБА_3 , - не обирати.
Стягнути з обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь держави процесуальні витрати за проведення судової технічної експертизи документів №СЕ-19/124-26/4182-ДД від 14.04.2026 у розмірі 3565,60 грн. (три тисячі п`ятсот шістдесят п`ять гривень 60 копійок).
Речові докази у кримінальному провадженні:
-паспорт громадянина України серія НОМЕР_1 , виданий 06.10.2015 Краматорським МВ ГУДМС України в Донецькій області на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який згідно висновку технічної експертизи документів №СЕ-19/124-26/4182-ДД від 14.04.202 були внесено зміни шляхом заміни фотознімка на 1-й сторінці, який передано до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції №1 Черкаського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області – знищити;
-CD-R диск з відео файлами відеозапису з нагрудної камери працівника поліції - залишити при матеріалах кримінального провадження №12026255340000043.
Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.
На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст. ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження. 

Головуючий ОСОБА_1