УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 273/1027/25	Головуючий у 1-й інст. Бєлкіна Д. С.	
Категорія 130	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2026 року	м. Житомир	

Суддя Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомир апеляційну скаргу  ОСОБА_1  на постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2026 року, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, 

ВСТАНОВИВ:

Зміст постанови суду першої інстанції
Постановою Баранівського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2026 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 665,60 грн.
Відповідно до постанови про адміністративне правопорушення, 28.05.2025 року о 17 год. 52 хв. на дорозі Баранівка - Полянка водій ОСОБА_1 керував тз мопед марки Хонда без д.н.з. з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння очей, виражене тремтіння пальців рук. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив пункт 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вимоги апеляційної скарги
На постанову суду ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, в якій порушується питання про скасування постанови суду та закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Постанову суду вважає незаконною, необгрунтованою, упередженою та такою, в якій неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.
ОСОБА_1 мотивує апеляційну скаргу наступним:
- відеозапис події є неповним і роздільним: у ньому зафіксовано лише факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, а відеофіксація не здійснювалася безперервно, що свідчить про неналежність відеозапису як доказу.
- відсутня відеофіксація факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 і працівниця підтвердила, що доказів керування немає.
- ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду: просив надати докази керування транспортним засобом, після чого був готовий пройти огляд.
- висновки суду про те, що для складання протоколу про адміністративне правопорушення не потребується попереднього ознайомлення з доказами є помилковими.
- сам по собі факт відмови від огляду на місці зупинки не є підставою притягнення водія до відповідальності за ст. 130 КУпАП. Відеозапис не містить доказів вручення письмового направлення на медичний огляд ОСОБА_1 , тому підстав для його притягнення до відповідальності за ст. 130 КУпАП відсутні.
- протокол про адмінправопорушення та інші процесуальні документи не складалися у присутності ОСОБА_1 , не роз`яснювалося йому суті правопорушення.
Позиції учасників справи
В судове засідання ОСОБА_1 та захисник Нурієв Р.Т. не з`явилися, просили розглядати справу без їх участі на підставі наявних доказів.
Суд, відповідно до вимог ч. 6 ст. 294 КУпАП, вважав за можливе слухати справу за відсутності осіб, що не з`явилися в порядку письмового провадження.
Мотиви та висновки суду апеляційної інстанції
Перевіривши матеріали справи відповідно до вимог ст. 294 КУпАП, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Уповноважені на складання протоколу про адміністративне правопорушення викладають аргументи щодо наявності підстав для притягнення особи до адміністративної відповідальності саме у цьому протоколі, який суд має оцінити у сукупності з іншими доказами у справі.
Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (стаття 252 КУпАП).
Нормами ст. 280 КУпАП визначено, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
За змістом абзаців третього та п`ятого частини другої статті 16 указаного Закону водій зобов`язаний виконувати передбачені законом вимоги поліцейського, що даються в межах їх компетенції, передбаченої чинним законодавством, Правилами дорожнього руху та іншими нормативними актами; не допускати випадків керування транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння.
Пункт 1.3 Правил дорожнього руху (далі ПДР України) передбачає, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а згідно з пунктом 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.
Пункт 2.5 Правил дорожнього руху України передбачає, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Стаття 130 КУпАП встановлює відповідальність, зокрема, за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Процедура виявлення у водіїв ознак сп`яніння та проведення огляду водіїв на стан сп`яніння визначена ст. 266 КУпАП, Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09.11.2015 № 1452/735 (далі Інструкція).
У відповідності до змісту статті 266 КУпАП особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції. Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
Відповідно до п.п. 2,3 розділу І Інструкції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану. Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Відповідно до п.п. 6,7 розділу І Інструкції, огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом; лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря - фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку). У разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення.
Згідно з п.1 розділу ІІ Інструкції, за наявності ознак, передбачених пунктом 3 розділу I цієї Інструкції, поліцейський проводить огляд на стан сп`яніння за допомогою спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом.
Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підтверджується доказами, які досліджувались в суді першої інстанції, зокрема: протоколом серії ЕПР1 № 344463 від 28.05.2025, постановою про притягнення до адміністративної відповідальності за ч.5 ст. 121, ч.6 ст. 121, ч.2 ст.126 КУпАП, розписками про роз`яснення прав і свобод, про інформування про порядок застосування спеціального технічного засобу, актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, записом відеофіксації.
На переконання апеляційного суду, зазначені докази є належними та допустимими, оскільки відповідають вимогам, зазначеним у ст. 251 КУпАП та в своїй сукупності повністю підтверджують правильність висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та відповідають фактичним обставинам справи.
Щодо доводу ОСОБА_1 з приводу того, що відеозапис події є неповним і роздільним: у ньому зафіксовано лише факт відмови від проходження огляду на стан сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію», технічні засоби відеофіксації застосовуються поліцейськими з метою фіксації визначених процесуальних дій і не передбачають обов`язку здійснення безперервного запису протягом усього часу несення служби. Сам по собі факт відсутності відеозапису у певні проміжки часу не свідчить про незаконність дій працівників поліції за умови, що наявними матеріалами підтверджено фіксацію ключових обставин, зокрема пропозиції пройти огляд на стан сп`яніння, результатів такого огляду або факту відмови від його проходження.
Крім того, складання протоколу про адміністративне правопорушення та інших процесуальних документів є письмовою процесуальною дією технічного характеру, що може тривати певний час. Відсутність повної відеофіксації безпосереднього процесу оформлення документів не є істотним порушенням вимог закону, оскільки визначальним є належна фіксація факту правопорушення та роз`яснення особі її процесуальних прав і обов`язків.
Із дослідженого відеозапису вбачається, що особа чітко та однозначно відмовилась від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння із використанням спеціальних технічних засобів на місці зупинки та висувала вимогу щодо проходження огляду в медичному закладі лише у випадку підтвердження відеодоказами факту керування мопедом.
Крім того, на наявному відеозаписі поведінка особи та працівників поліції є послідовною та логічно узгодженою, викладені обставини події залишаються незмінними. Відтак наявний не спростовує встановлених фактичних обставин та не впливає на доведеність складу адміністративного правопорушення.
Щодо доводу про відсутність відеофіксації факту руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, зокрема, о 18 год. 05 хв. пояснення ОСОБА_1 , на якому він зазначає: «я виїхав осьдо, в лісі осьдо розвернутися і назад їхати з дитиною…»
До матеріалів справи додано копію постанови серії ББА №645666 від 28.05.2025, згідно з якою ОСОБА_1 28.05.2025 о 17 год. 52 хв. на дорозі Баранівка - Полянка керував тз мопед марки Хонда без д.н.з., не зареєстрованим в установленому законом порядку, перебував без мотошолома, керував транспортним засобом без посвідчення водія та вчинив правопорушення, передбачені ч.5, 6 ст.121, ч.2 ст.126 КУпАП. Інформація про оскарження постанови не надана.
Зазначені докази в своїй сукупності підтверджують факт руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 .
Апеляційний суд критично ставиться до доводів з приводу того, що ОСОБА_1 не відмовлявся від проходження огляду: просив надати докази керування транспортним засобом, після чого був готовий пройти огляд., та відсутності доказів вручення письмового направлення на медичний огляд.
На відеозаписі з нагрудної камери поліцейського зафіксовано, що ОСОБА_1 визнав вживання алкоголю, о 18 год. 06 хв. на пропозицію пройти огляд на стан сп`яніння на місці зупинки за допомогою газоаналізатора Драгер, він чітко сказав: «відмовляюся», а після неодноразових пропозицій пройти огляд у найближчому медичному закладі – Баранівській лікарні, ОСОБА_1 зазначав: «ви мене не зупиняли», «я не їхав, я стояв, покажіть, що зупинили».
У судовому засіданні в суді першої інстанції працівник поліції ОСОБА_2 пояснила, що на прохання ОСОБА_1 вони намагалися скачати відео з відеореєстратора, однак був збій програми. Також зазначила, що від ОСОБА_1 було чути запах алкоголю, тремтіли пальці рук, почервоніло обличчя. ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння шляхом ухилення. 
На відеозаписі о 18 год. 07 хв. зафіксовано, що ОСОБА_1 було повідомлено про його відсторонено від керування транспортним засобом, а о 18 год. 10 хв. він взяв дитину, сказав «до побачення», проігнорував прохання поліцейських почекати, на запитання, чи буде ознайомлюватися з протоколом, відповів відмовою, та залишив місце зупинки; поліцейський йому в слід роз`яснив права.
В судовому засіданні в суді першої інстанції працівник поліції Галицька М.Ю. підтвердила, що протокол при ОСОБА_1 не складався, бо він пішов, направлення на проходження огляду до медичного закладу йому не вручали, бо він покинув місце складання документів. А не отримання копії направлення ОСОБА_1 не спростовує наявність в його діях складу адміністративного правопорушення.
Доводи водія про те, що він не відмовлявся від проходження огляду в медичному закладі, а погоджувався на це за умови, якщо працівник поліції надасть докази керування ним транспортним засобом, не заслуговують на увагу, оскільки ані КУпАП, ані Порядок направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду, затверджений постановою КМУ від 17.12.08 року № 1103, ані Інструкція про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість руху, затверджена спільним наказом МВС, МОЗ від 09.11.2015 року № 1452/735, не передбачають можливості висунення особою, яку зупинили працівники поліції, умов проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Наведений висновок випливає з п. 54 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.05.2020 у справі № 9901\413\19 (провадження № 11-40 заі20).
Суд відмічає, що працівники поліції спілкувалися з водієм в коректній та тактовній формі, роз`яснювали наслідки ухилення від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, повідомили про відсторонення від керування транспортним засобом, роз`яснили водієві права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 КУпАП. 
Дійсно, на відеозапису відсутня чітко висловлена водієм ОСОБА_1 відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Проте, це не вказує на те, що водій ОСОБА_1 погодився пройти такий огляд, оскільки жодних активних дій, спрямованих на проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або ж в лікарні ним вжито не було. Вербальна згода водія пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння без вжиття конкретних дій зі свого боку, спрямованих на фактичне проходження такого огляду, як то прослідувати в службовий автомобіль і пройти огляд за допомогою прилад «Драгер» або ж проїхати з працівниками поліції до лікарні, свідчить про ухилення цим водієм від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, що в свою чергу вказує на відмову від проходження такого огляду водієм ОСОБА_1 .
Суд зауважує, що водій ОСОБА_1 мав змогу спростувати наявність виявлених у нього працівником поліції ознак алкогольного сп`яніння шляхом проходження огляду, як на місці зупинки транспортного засобу, так і в закладі охорони здоров`я, але ухилився від такого огляду.
Щодо посилання апелянта на те, що для складання протоколу про адміністративне правопорушення потребується попереднє ознайомлення з доказами, в тому числі керування транспортним засобом, апеляційний суд зазначає, ОСОБА_1 ставиться в провину саме відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. У будь-якому випадку, причина зупинки транспортного засобу працівниками поліції не впливає на обставини, які складають об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та не може свідчити про безпідставність складання протоколу про адміністративне правопорушення за вказаною статтею.
Водночас, апеляційний суд зазначає, що на відеозаписі зафіксовано, що ОСОБА_1 сам визнав, що керував транспортним засобом без посвідчення та пропонував під`їхати до нього додому для надання документів. Крім того, за порушення правил керування ОСОБА_1 працівниками поліції був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу, постанову не оскаржував, штраф сплатив.
Також, на відеозаписі о 18 год. 10 хв. зафіксовано запитання працівниці поліції з приводу того, чи буде ОСОБА_1 ознайомлюватися, на що він чітко відповів «ні», що свідчить про чітку і усвідомлену відмову знайомитися з матеріалами справи.
Посилання ОСОБА_1 на те, що протокол про адмінправопорушення та інші процесуальні документи не складалися у його присутності ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом події, на якому зафіксовано, що водій, проігнорувавши прохання працівника поліції почекати, цілеспрямовано залишив місце зупинки та транспортний засіб. 
Суд відхиляє твердження ОСОБА_1 про те, що йому не було роз`яснено суті правопорушення, оскільки на відеозаписі зафіксовано наслідки відмови від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки та у медичному закладі.
Тобто з доказів, досліджених судом першої інстанції вбачається порушення ОСОБА_1 при керуванні транспортним засобом пункту 2.5 ПДР України та, відповідно, скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
За таких обставин, висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, суд апеляційної інстанції вважає вірними та такими, що обґрунтовані належними та допустимими доказами і будь-яких сумнівів щодо цих доказів не вбачає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
За таких обставин, апеляційний суд вважає постанову суду законною і обґрунтованою та не знаходить підстав для її скасування.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення, а постанову Баранівського районного суду Житомирської області від 06 лютого 2026 року, якою  ОСОБА_1  визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили після її винесення є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук