ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026 року м.Дніпро Справа № 904/114/25

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Дарміна М.О.(доповідач),
суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.
при секретарі судового засідання: Скородумовій Л.В.

Представники сторін:
від позивача: САВЧЕНКО СЕРГІЙ АНАТОЛІЙОВИЧ (власні засоби EasyCon) - представник Селянського (фермерського) господарства "Людмила" - адвокат, ордер АЕ № 1391404 від 29.05.2025р.
від відповідача: Ільченко Ірина Валентинівна (власні засоби EasyCon) - представник Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області - адвокат, ордер АЕ № 1402351 від 04.07.2025р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Людмила" (Дніпропетровська обл., Юр`ївський р-н, с. Вербуватівка), на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 у справі №904/114/25 (суддя Татарчук В.О.)
за позовом Селянського (фермерського) господарства "Людмила" (Дніпропетровська обл., Юр`ївський р-н, с. Вербуватівка) 
до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області (Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, смт Юр`ївка)
про визнання недійсним рішення.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

Селянське (фермерське) господарство "Людмила" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області, в якій просило визнати недійсним рішення Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області № 4159-68/VIII від 07.11.2024 "Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади та взяття його на баланс виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради". Судові витрати по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу позивач просив покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуване рішення порушує право власності позивача на металевий ангар, розташований між будівлею пошти та пасікою фермерського господарства "Зоря", навпроти житлового будинку № 38-А по вулиці Центральній в селі Вербуватівка Юр`ївського району Дніпропетровської області, розміром 18 м х 82 м, загальною площею 1476 кв.м, який, на думку позивача, належить йому на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.10.2012.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 у справі № 904/114/25 у задоволенні позову Селянського (фермерського) господарства "Людмила" до Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про визнання недійсним рішення Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 07.11.2024 № 4159-68/VIII "Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади та взяття його на баланс виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради" відмовлено.
Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач не довів наявності у нього порушеного права внаслідок прийняття у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади металевого ангару. Суд першої інстанції встановив, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 у справі № 2-1874/6733/12 апеляційну скаргу Павлоградського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.10.2012 скасовано в частині вимог СФГ "Людмила" про визнання права власності на майно, в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні зустрічного позову. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачу спірний металевий ангар не належить, а будь-яких інших доказів на підтвердження права власності чи права користування на споруду позивач не надав. Посилання позивача на акт приймання-передачі майна від 01.04.1999 суд визнав необґрунтованими, оскільки акт не може бути доказом наявності права власності чи користування щодо зазначеного ангару, до того ж позивачем не надано договір відповідального зберігання з правом користування і неможливо встановити строк відповідального зберігання та подальшого повернення майна. Водночас суд зазначив, що рішення Юр`ївської селищної ради прийняте з порушенням як встановленого порядку передачі майна колективного сільськогосподарського підприємства, так і в цілому законодавства, що встановлює порядок набуття у власність майна органами місцевого самоврядування, проте відсутність порушення прав позивача є самостійною підставою для відмови у позові.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з зазначеним рішенням, через систему “Електронний суд”, Селянське (фермерське) господарство "Людмила" (Дніпропетровська обл., Юр`ївський р-н, с. Вербуватівка, звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою в якій просило поновити строк на подання апеляційної скарги. Скасувати рішення господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 року, позов задовольнити повністю, стягнути з відповідача на користь позивача всі судові витрати.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:
Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції винесено з порушенням вимог матеріального та процесуального права. Єдиною підставою для відмови в позові суд першої інстанції вказав те, що позивач не довів своє право звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсним оскаржуваного рішення селищної ради.
Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував преюдиційне значення рішень судів у справі № 2-1874/6733/12, якими було встановлено, що СФГ "Людмила" володіє ангаром з 1993 року. Відмова у визнанні права власності в порядку набувальної давності була мотивована тим, що власник не може набувати майно за набувальною давністю, а не відсутністю факту володіння. Посилаючись на постанову Верховного Суду від 02.11.2022 у справі № 140/6115/21, апелянт наголошує, що преюдиційні обставини — це обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, і сторони не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням правовідносини.
Апелянт стверджує, що суд першої інстанції помилково або свідомо неправильно оцінив акт приймання-передачі майна від 01.04.1999, зазначивши, що з нього неможливо встановити строк зберігання. Натомість, як зазначає апелянт, в судовому засіданні даний акт досліджувався особисто головуючим, який оголосив його зміст, згідно з яким майно передавалося на зберігання з правом користування «до розпаювання майнових паїв КСП "Авангард"». Таким чином, строк зберігання був встановлений конкретно і пов`язаний з певною обставиною. Апелянт наголошує, що розпаювання майна КСП "Авангард" не відбулось до цього часу.
Апелянт вказує, що понад 25 років позивач зберігає майно КСП "Авангард", в якому ОСОБА_1 працював головою до 01.04.1999, а Толстунова Л.В. також була членом трудового колективу і фактично є власниками майна. Ту обставину, що це той самий ангар, визнає відповідач у своєму спірному рішенні, оскільки в ньому він надає наказ ОСОБА_1 звільнити цей ангар у відповідний строк.
Апелянт зазначає, що згідно зі статтею 19 Закону України "Про фермерське господарство" до складу майна фермерського господарства можуть входити право користування будівлями, спорудами, а також інші майнові права, які передаються членами фермерського господарства до його складеного капіталу. Таким чином, законом прямо передбачено, що фермерське господарство має право користуватись майном, переданим йому членами цього господарства в користування, і це майнове право належить саме юридичній особі.
Апелянт стверджує, що відповідач порушив вимоги статті 19 Конституції України, оскільки органи місцевого самоврядування зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Статтею 327 Цивільного кодексу України та статтею 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" не передбачено право відповідача приймати чужу власність проти волі власника без рішення суду у свою власність.
Апелянт посилається на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постанові від 16.10.2019 у справі № 525/505/16-ц, згідно з якою обов`язковою умовою визнання актів органів місцевого самоврядування недійсними є порушення у зв`язку з їх прийняттям прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі.
Апелянт вважає, що рішення Юр`ївської селищної ради від 07.11.2024 № 4159-68/VIII порушило право позивача на користування власністю КСП "Авангард", переданою в користування в законний спосіб, і тому має бути визнане недійсним. Суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи, зокрема походження ангару, проігнорував обставини, встановлені судовими рішеннями у справі № 2-1874/6733/12 відносно користування ангаром з 1999 року, порушив норми процесуального права, незаконно відмовивши позивачу у доступі до правосуддя, та порушив норми матеріального права, проігнорувавши право власника майна КСП "Авангард" передати своє майно в законне користування іншій юридичній особі.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Юр`ївська селищна рада Павлоградського району Дніпропетровської області подала відзив на апеляційну скаргу, згідно з яким вважає апеляційну скаргу необґрунтованою та безпідставною.
Відповідач зазначає, що Юр`ївська селищна рада Павлоградського району Дніпропетровської області є правонаступником прав, обов`язків та майна Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області відповідно до рішення Юр`ївської селищної ради від 02.12.2020 № 16-1/VIII "Про початок реорганізації юридичних осіб органів місцевого самоврядування шляхом приєднання".
Відповідач вказує, що у 2024 році Держаудитслужбою проведено ревізію окремих питань фінансово-господарської діяльності селищної ради, під час якої було виявлено акт прийому-передачі матеріальних цінностей від 14.11.2002, складений головою КСП "Широка Балка" Плошенком П.Г. та головою Вербуватівської сільської ради Боровським П.П., відповідно до якого передано із власності КСП "Широка Балка" у комунальну власність Вербуватівської сільської ради будівлю колгоспної бані та металевий ангар площею 1462 кв.м, розташовані в с. Вербуватівка. Будівля колгоспної бані перебуває в переліку об`єктів комунальної власності селищної ради, в той час як металевий ангар у цьому переліку був відсутній. З метою упорядкування обліку об`єктів комунальної власності і було прийнято оскаржуване рішення.
Відповідач наголошує, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 у справі № 2-1874/6733/12 апеляційну скаргу Павлоградського міжрайонного прокурора задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.10.2012 скасовано, ухвалено нове рішення, яким в частині вимог СФГ "Людмила" про визнання права власності на майно відмовлено. Отже, позивачу спірний металевий ангар не належить, будь-яких інших доказів на підтвердження права власності чи права користування на споруду він суду не надав.
Відповідач посилається на постанову Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц та постанову Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 638/18879/18, згідно з якими правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення саме її прав, свобод чи інтересів. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити.
Відповідач зазначає, що факт правомірності володіння та користування майном є обов`язковою підставою для відповідної особи для звернення за захистом цього права. Посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 12.07.2023 у справі № 757/31372/18, відповідач вказує, що спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача. Обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові.
Щодо заяви колишніх колгоспників про передачу ангару на тимчасове зберігання від 01.04.1999 відповідач зазначає, що на вказану дату КСП "Широка Балка" існував, не був ліквідований, а отже колишні колгоспники не мали права передавати майно колгоспу будь-кому на зберігання. Крім того, суду не надано доказів, що особи, зазначені в акті, дійсно були членами КСП "Широка Балка".
Відповідач вважає, що позивач не надав доказів порушення його прав чи законних інтересів як власника або користувача спірного майна, тому СФГ "Людмила" є неналежним позивачем у цій справі, а задоволення позову не призведе до відновлення прав господарства, у зв`язку із чим обраний позивачем спосіб захисту є неефективним. Крім того, у разі задоволення позову права позивача не можуть бути захищені або відновлені.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:
Згідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду  від 02.06.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.06.2025 витребувано у Господарського суду Дніпропетровської області матеріали справи № 904/114/25. Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства "Людмила" (Дніпропетровська обл., Юр`ївський р-н, с. Вербуватівка), на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 у справі №904/114/25 (суддя Татарчук В.О.) до надходження матеріалів даної справи з Господарського суду Дніпропетровської області.
16.06.2025р. матеріали справи № 904/114/25 надійшли до Центрального/ апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 24.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Селянського (фермерського) господарства "Людмила" (Дніпропетровська обл., Юр`ївський р-н, с. Вербуватівка), на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 у справі №904/114/25 (суддя Татарчук В.О.). Розгляд справи призначено у судовому засіданні на 10.02.2026 об 11:00 годин.
04.07.2025 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області надійшла заява про вступ у справу як представника, та відзив на апеляційну скаргу.
04.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
06.02.2026 до Центрального апеляційного господарського суду через «Електронний суд» від представника Селянського (фермерського) господарства "Людмила" надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.
Ухвалами Центрального апеляційного господарського суду від 06.02.2026 заяви представника Селянського (фермерського) господарства "Людмила" та представника Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції задоволено.
10.02.2026 у судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:
Алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі №910/4994/18).
З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорюваних сторонами обставин справи відносно того, що: 12.02.2004р. було зареєстровано Селянське (фермерське) господарство "Людмила", керівником якого з 20.01.2012р. є Толстунов Володимир Петрович.
18.10.2012р. рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі № 2-1874/6733/12 було визнано за СФГ "Людмила" право власності на металевий ангар, розташований між будівлею пошти та пасікою фермерського господарства "Зоря", напроти житлового будинку № 38-А по вулиці Центральній в с. Вербуватівка Юр`ївського району Дніпропетровської області розміром 18 м х 82 м, загальною площею 1476 кв.м в порядку набувальної давності. В подальшому, рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 у справі № 2-1874/6733/12 апеляційну скаргу Павлоградського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.10.2012 скасовано в частині вимог СФГ "Людмила" про визнання права власності на майно, в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні зустрічного позову. 
Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807¬IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворений Павлоградський район (з адміністративним центром у місті Павлоград) у складі територій Богданівської сільської, Вербківської сільської, Межиріцької сільської, Павлоградської міської, Тернівської міської, Троїцької сільської, Юр`ївської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, Юр`ївський район ліквідований.
За Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 709-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Дніпропетровської області» Вербуватівська сільська рада увійшла до складу Юр`ївської селищної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області.
Згідно із положеннями підпунктів 1, 3, 4, 8, 9 п. 6-1 Закону України від 17 листопада 2020 року№ 1009-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень:
- у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі - сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади;
- після припинення повноважень сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу ради, що припиняється, відповідні функції одноособово виконує сільський, селищний, міський голова, обраний сформованою територіальною громадою, з дня набуття ним повноважень до затвердження новообраною радою персонального складу її виконавчого комітету;
- сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту;
- не пізніше завершення другої сесії новообраної ради у порядку, визначеному цим пунктом, починається реорганізація відповідних юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами та розміщених поза адміністративним центром сформованої територіальної громади, шляхом їх приєднання до юридичної особи - сільської, селищної, міської ради, розміщеної в адміністративному центрі сформованої територіальної громади. Після завершення реорганізації відповідні сільські, селищні, міські ради припиняються як юридичні особи з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом;
- юридична особа - сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою.
Відповідно до рішення Юр`ївської селищної ради від 02.12.2020 № 16-1/VIII «Про початок реорганізації юридичних осіб органів місцевого самоврядування шляхом приєднання» Варварівська сільська рада Юр`ївського району Дніпропетровської області (до складу якої входила Вербуватівська сільська рада) реорганізована шляхом приєднання до Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області.
Враховуючи вищевикладене , колегія суддів виснує, що Юр`ївська селищна рада Павлоградського району Дніпропетровської області є правонаступником прав, обов`язків та майна Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області і апелянтом дана обставина не заперечується.
Рішенням Юр`ївської селищної ради № 4159-68/VIII від 07.11.2024 "Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади", на підставі акту прийому-передачі матеріальних цінностей від КСП "Широка Балка" на баланс Вербуватівської сільської ради від 14.11.2002, акту обстеження споруди від 25.10.2024 прийнято у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади майно, а саме: ангар металевий загальною площею 1525,20 кв.м, що розміщений на земельній ділянці (без кадастрового номеру), яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 1225980700:03:001:0021, що відведена у власність за адресою: с. Вербуватівка, вул. Зоряна, буд. 1, 3, 5, 7. Визначено балансоутримувачем майна (ангар металевий) виконавчий комітет Юр`ївської селищної ради.
В постанові Верховного Суду від 27.11.2019р. у справі № 923/236/19, викладено наступний правовий висновок:
« Верховний Суд зауважує, що відповідно до п.п. 4, 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити в т.ч. зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; правові підстави позову.
Предмет спору - це об`єкт спірних правовідносин, щодо якого виник спір між позивачем і відповідачем. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.
Підстава позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. Такі обставини складають юридичні факти, які тягнуть за собою певні правові наслідки. Підставу позову становлять фактична й правова підстава. Фактична підстава позову - це юридичні факти, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача до відповідача. Правова підстава позову - це посилання в позовній заяві на закони та інші нормативно-правові акти, на яких ґрунтується позовна вимога позивача. Правильне встановлення підстави позову визначає межі доказування, є гарантією прав відповідача на захист проти позову».
Предметом позову у даній справі є матеріально – правова вимога позивача про визнання недійсним рішення Юр`ївської селищної ради Павлоградського району Дніпропетровської області від 07.11.2024 № 4159-68/VIII "Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади та взяття його на баланс виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради".
В якості підстав позову, апелянтом в позовній заяві зазначено про наступне: «…12.02.2004 року було зареєстровано селянське (фермерське) господарство «Людмила». З 20.01.2012 року керівником С(Ф)Г «Людмила» є ОСОБА_1 .
18.10.2012 року рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було визнано за С(Ф)Г «Людмила» право власності на металевий ангар, розташований між будівлею пошти та пасікою фермерського господарства «Зоря», напроти житлового будинку № 38-А по вулиці Центральній в с. Вербуватівка Юр`ївського району Дніпропетровської області розміром 18 м. х 82 м., загальною площею 1476 м. кв. В порядку набувальної давності.
04.01.2025 року рекомендованим листом № 5130001153012 голові С(Ф)Г «Людмила» Толстунову В.П. на юридичну адресу С(Ф)Г «Людмила» був надісланий лист виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради без номеру та дати, підписаний секретарем селищної ради, згідно з яким Толстунова Володимира Петровича було повідомлено, що рішенням Юр`ївської селищної ради від 07.11.2024 року № 4159¬68/VIII «Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади». Також цим же листом голові С(Ф)Г «Людмила» запропоновано в добровільному порядку звільнити займаний ангар в термін до 15 січня 2025 року.
На офіційному сайті Юр`ївської селищної ради за посиланням https://yurivska.otg.dp.gov.ua/diyalnist/pro-pryiniattia-maina-anhar-metalevyi-u- komunalnu-vlasnist-iurivskoi-selyshchnoi-terytorialnoi-hromady-ta-vziattia-ioho-na-balans- vykonavchoho-komitetu-iurivskoi-selyshchnoi-rady стороною позивача було виявлено рішення Юр`ївської селищної ради від 07.11.2024 року № 4159-68/VIII «Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади».
Так, згідно тексту вищевказаного рішення відповідач керувався статтею 327 Цивільного Кодексу України, статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», рішеннями Юр`ївської селищної ради від 02.12.2020 № 16¬1/VIII «Про початок реорганізації юридичних осіб органів місцевого самоврядування шляхом приєднання», від 17.05.2023 № 3555-45/VIII «Про затвердження містобудівної документації «Генеральний план с. Вербуватівка Павлоградського району Дніпропетровської області. Оновлення з розширенням меж населеного пункту та План зонування с. Вербуватівка Павлоградського району Дніпропетровської області» (у складі Генерального плану), на підставі акту прийому-передачі матеріальних цінностей від КСП «Широка Балка» на баланс Вербуватівської сільської ради від 14.11.2002, акту обстеження споруди від 25.10.2024, з метою забезпечення ефективності розпорядчих дій щодо використання комунального майна Юр`ївської селищної територіальної громади, враховуючи пропозиції постійної комісії з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності, будівництва, транспорту, зв`язку та благоустрою. На підставі цього, селищна рада вирішила:
Прийняти у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади майно, а саме: ангар металевий загальною площею 1525,20 кв. м., що розміщений на земельній ділянці (без кадастрового номеру), яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 1225980700:03:001:0021, що відведена у власність за адресою: с. Вербуватівка, вул. Зоряна, буд. 1, 3, 5, 7. Визначити балансоутримувачем майна (ангар металевий) виконавчий комітет Юр`ївської селищної ради. Виконавчому комітету Юр`ївської селищної ради взяти на баланс виконавчого комітету Юр`ївської селищної ради раніше не врахований на балансі ангар металевий як тимчасову споруду. Контроль за виконанням цього рішення покласти на постійну комісію з питань житлово-комунального господарства, комунальної власності, будівництва, транспорту, зв`язку та благоустрою. Селищний голова Іван БУРЯК.
Вважаємо, що рішення Юр`ївської селищної ради від 07.11.2024 року № 4159-68/VIII «Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади» винесено протиправно і має бути визнано недійсним з наступних підстав.
Так, за приписами ст. 19 Конституції України…
В Україні жодній селищній раді, зокрема відповідачу, не надано права «приймати» чужу власність проти волі власника без рішення суду у свою власність. Від кого вони прийняли власність С(Ф)Г «Людмила»? Від голови С(Ф)Г «Людмила» ніякої власності не приймали.
Статтею 327 Цивільного Кодексу України та статтею 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не передбачено право відповідача «приймати» чужу власність проти волі власника без рішення суду у свою власність.
Так, згідно статті 327 ЦК України у комунальній власності є майно, у тому числі грошові кошти, яке належить територіальній громаді. Управління майном, що є у комунальній власності, здійснюють безпосередньо територіальна громада та утворені нею органи місцевого самоврядування.
Таким чином, ця стаття також не дає права селищній раді привласнювати чуже майно.
Частиною 2 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що підставою для набуття права комунальної власності є передача майна територіальним громадам безоплатно державою, іншими суб`єктами права власності, а також майнових прав, створення, придбання майна органами місцевого самоврядування в порядку, встановленому законом.
Також і цією правовою нормою не передбачене право селищної ради присвоювати на власний розсуд майно, яке їй не належить.
Статтею 20 Господарського кодексу України та статтею 16 Цивільного кодексу України
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 16.10.2019 року у справі № 525/505/16-ц).
Згідно з ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України…
Стаття 143 Конституції України…ті.
Повноваження відповідача зазначені в статтях 25, 26 Закону України "Про місцеве самоврядування". Серед повноважень органу місцевого самоврядування відсутнє право приймати чуже майно в комунальну власність.
Згідно статті 129-1 Конституції України…
В даному випадку відповідач ігнорує факт існування рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.10.2012 року, яким було визнано за С(Ф)Г «Людмила» право власності на металевий ангар, розташований між будівлею пошти та пасікою фермерського господарства «Зоря», напроти житлового будинку № 38-А по вулиці Центральній в с. Вербуватівка Юр`ївського району Дніпропетровської області розміром 18 м. х 82 м., загальною площею 1476 м. кв. в порядку набувальної давності.
Згідно частини 1 статті 215 ЦК України …
Згідно частини 1 статті 203 ЦК України…
Таким чином, рішення Юр`ївської селищної ради від 07.11.2024 року № 4159-68/VIII «Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади» порушило право позивача на власність і тому має бути визнане недійсним….». 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів констатує, що позовні вимоги грунтуються на твердженнях апелянта про те, що спірне майно належить йому на підставі рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.10.2012 року.
Відповідно до частин 1, пунктів 4-6 частини 3, частини 4 статті 165 Господарського процесуального кодексу України:
1. У відзиві відповідач викладає заперечення проти позову.
3. Відзив повинен містити:
4) обставини, які визнаються відповідачем, а також правову оцінку обставин, наданих позивачем, з якою відповідач погоджується;
5) заперечення (за наявності) щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується, із посиланням на відповідні докази та норми права;
6) перелік документів та інших доказів, що додаються до відзиву, та зазначення документів і доказів, які не можуть бути подані разом із відзивом, із зазначенням причин їх неподання;
4. Якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.
Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, Відповідач у своєму відзиві зазначав про наступне: « … Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807¬IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворений Павлоградський район (з адміністративним центром у місті Павлоград) у складі територій Богданівської сільської, Вербківської сільської, Межиріцької сільської, Павлоградської міської, Тернівської міської, Троїцької сільської, Юр`ївської селищної територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України, Юр`ївський район ліквідований.
За Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 р. № 709-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Дніпропетровської області» Вербуватівська сільська рада увійшла до складу Юр`ївської селищної територіальної громади Павлоградського району Дніпропетровської області.
Згідно із положеннями підпунктів 1, 3, 4, 8, 9 п. 6-1 Закону України від 17 листопада 2020 року№ 1009-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо впорядкування окремих питань організації та діяльності органів місцевого самоврядування і районних державних адміністрацій» до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень: …
… відповідно до рішення Юр`ївської селищної ради від 02.12.2020 № 16-1/VIII «Про початок реорганізації юридичних осіб органів місцевого самоврядування шляхом приєднання» Варварівська сільська рада Юр`ївського району Дніпропетровської області (до складу якої входила Вербуватівська сільська рада) реорганізована шляхом приєднання до Юр`ївської селищної ради Юр`ївського району Дніпропетровської області.
Отже, Юріївська селищна рада Павлоградського району Дніпропетровської області є правонаступником прав, обов`язків та майна Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області.
У 2024 році Держаудитслужбою проведено ревізію окремих питань фінансово- господарської діяльності селищної ради. Під час аудиту було виявлено акт прийому- передачі матеріальних цінностей від 14.11.2002, складений головою КСП «Широка Балка» Плошенком П.Г. та головою Вербуватівської сільської ради Боровським П.П., відповідно до якого передано із власності КСП «Широка Балка» у комунальну власність Вербуватівської сільської ради будівлю колгоспної бані та металевий ангар площею 1 462 кв.м, розташовані в с. Вербуватівка. Будівля колгоспної бані перебуває в переліку об`єктів комунальної власності селищної ради, в той час як металевий ангар у цьому переліку був відсутній.
З метою упорядкування обліку об`єктів комунальної власності рішенням Юр`ївської селищної ради від 07.11.2024 року № 4159-68/VIII «Про прийняття майна (ангар металевий) прийнято у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади», на підставі акту прийому-передачі матеріальних цінностей від КСП «Широка Балка» на баланс Вербуватівської сільської ради від 14.11.2002, акту обстеження споруди від 25.10.2024 ангар металевий загальною площею 1525,20 кв. м., що розміщений на земельній ділянці (без кадастрового номеру), яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 1225980700:03:001:0021, що відведена у власність за адресою: с. Вербуватівка, вул. Зоряна, буд. 1, 3, 5, 7.
Також селищною радою встановлено, що вказаним ангаром без належних правовстановлюючих документів користується ОСОБА_1 .
У зв`язку із цим, 24.12.2024 на адресу ОСОБА_1 направлено лист, яким останнього повідомлено про рішення Юр`ївської селищної ради від 07.11.2024 року № 4159- 68/VIII «Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади» , а також запропоновано у добровільному порядку звільнити займаний ангар в термін до 15 січня 2025 року.
В обґрунтування права власності на спірний металевий ангар позивач посилається на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 18.10.2012 року, яким визнано за СФГ «Людмила» право власності на металевий ангар, розташований між будівлею пошти та пасікою фермерського господарства «Зоря», напроти житлового будинку № 38-А по вулиці Центральній в с. Вербуватівка Юр`ївського району Дніпропетровської області розміром 18 м. х 82 м., загальною площею 1476 м. кв. в порядку набувальної давності.
Між тим, позивач приховав той факт, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2013 року у справі № 2-1874/6733/12 (номер у ЄДРСР 409/6733/2012) апеляційну скаргу Павлоградського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.10.2012 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким в частині вимог СФГ «Людмила» про визнання права власності на майно відмовлено.
Отже, позивачу спірний металевий ангар не належить, будь-яких інших доказів на підтвердження права власності чи права користування на споруду він суду не надав.
Відповідно до статті 55 Конституції України …
Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України…
За змістом положень указаних норм права суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором.
Установивши наявність у особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту їх порушення або оспорення і відповідно ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачу в захисті, встановивши безпідставність та (або) необґрунтованість заявлених вимог.
Згідно з частиною першою статті 4 ГПК України…
Реалізуючи передбачене статтею 55 Конституції України, статтею 15 ЦК України, статтею 4 ГПК України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує у позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що підставою для звернення особи до суду є наявність у неї порушеного права та/або законного інтересу. Таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права та/або законного інтересу особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Водночас зазначені норми не означають, що кожний позов, поданий до суду, має бути задоволений. Якщо позивач не довів порушення його права чи безпосереднього інтересу, в позові слід відмовити. Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.09.2021 у справі № 761/45721/16-ц.
Також Верховний Суд у постанові від 25.01.2023 у справі № 638/18879/18 дійшов висновку, що…
Статтею 21 Цивільного кодексу України…
Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу …
Аналіз положень указаних норм законодавства свідчить про те, що особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачено нормою матеріального права. При цьому, факт правомірності володіння та користування майном є обов`язковою підставою для відповідної особи для звернення за захистом цього права.
Відповідно до висновків, викладених у постанові ВП ВС від 12.07.2023 у справі 757/31372/18., спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто …
Таким чином, з огляду на положення процесуального закону (зокрема статті 236, 237, 267, 270, 282, 301, 315 ГПК) суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), чи існує у позивача право або законний інтерес; якщо так, то чи має місце його порушення, невизнання або оспорювання відповідачем; якщо так, то чи підлягає право або законний інтерес захисту і чи буде такий захист ефективний за допомогою того способу, який визначено відповідно до викладеної в позові вимоги.
Отже, підставами для визнання акта органу місцевого самоврядування недійсним є його невідповідність вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт, і, одночасно, порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів позивача у справі (Постанова ВС від 08 листопада 2023 року у справі № 911/3577/21).
Всупереч вищезазначеному, позивач не надав доказів порушення його прав чи законних інтересів як власника або користувача спірного майна, тому СФГ «Людмила» є неналежним позивачем у цій справі, а задоволення позову не призведе до відновлення прав господарства, у зв`язку із чим обраний позивачем спосіб захисту є неефективним….».
Відповідно до частини частин 1,3 статті 166 Господарського процесуального кодексу України:
1. У відповіді на відзив позивач викладає свої пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх визнання або відхилення.
3. До відповіді на відзив застосовуються правила, встановлені частинами третьою - шостою статті 165 цього Кодексу.
За текстом відповіді на відзив, апелянт наві наступні пояснення, міркування та аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень: « … Вважаємо за необхідне подати відповідне заперечення на відзив на позовну заяву.
Юріївська селищна рада Павлоградського району Дніпропетровської області вказує у відзиві, що вона є правонаступником прав, обов`язків та майна Вербуватівської сільської ради Юр`ївського району Дніпропетровської області.
У 2024 році відповідач виявив у себе акт прийому-передачі матеріальних цінностей від 14.11.2002, складений нібито головою КСП «Широка Балка» ОСОБА_2 та головою Вербуватівської сільської ради ОСОБА_3 , відповідно до якого передано із власності КСП «Широка Балка» у комунальну власність Вербуватівської сільської ради будівлю колгоспної бані та металевий ангар площею 1 462 кв.м, розташовані в с. Вербуватівка.
Але, цей документ безпосередньо стосується нерухомого майна, но підписи на ньому нотаріально не посвідчені.
Крім того, голова Вербуватівської сільської ради ОСОБА_3 більше 15 років як помер.
Взагалі невідомо кому належить печатки на тому "акті", де знаходиться оригінал і на підставі якого правочину передавалось це майно. На підставі чого особа, що передавала майно його нібито отримала?
Крім того, відповідачу відомо, що голова СФГ "Людмила" більше 25 років користуюсь вказаним майном.
Так, відповідач надав рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 року по справі № 2-1874/6733/12, де цей факт встановлений.
Те, що будівля колгоспної бані перебуває в переліку об`єктів комунальної власності селищної ради, в той час як металевий ангар у цьому переліку був відсутній, не породжує право власності на ангар.
Крім того, в 2002 році такої юридичної особи як косгосп "Широка балка" не існувало. Також відсутні повноваження пана ОСОБА_2 підписувати документи від імені керівника косгоспу "Широка балка" станом на 14.11.2002 року.
Ангар металевий, що розміщений на земельній ділянці (без кадастрового номеру), яка межує із земельною ділянкою з кадастровим номером 1225980700:03:001:0021, що відведена у власність за адресою: с. Вербуватівка, вул. Зоряна, буд. 1, 3, 5, 7, належить голові СФГ "Людмила" та іншим колишнім членам колгоспу "Авангард", які свого часу, а саме 01.04.1999 року передали свої майнові частки майна ліквідованого колгоспу голові СФГ "Людмила" згідно відповідної заяви з їх підписами:
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (копія заяви додається).
Так, 04.12.1997 року ОСОБА_1 був обраний загальними зборами колгоспників головою правління (копія трудової книжки додається).
01.04.1999 року ОСОБА_1 був прийнятий головою СФГ "Людмила" по переводу з колгоспу "Авангард"…» .
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів виснує, що апелянт у відповіді на відзив по-перше визнав ту обставину, що рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 липня 2013 року у справі № 2-1874/6733/12 (номер у ЄДРСР 409/6733/2012) апеляційну скаргу Павлоградського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області задоволено і рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.10.2012 року, яке визначено ним як підстава для тверджень про належність йому права власності скасовано, ухвалено нове рішення, яким в частині вимог СФГ «Людмила» про визнання права власності на майно відмовлено 
По – друге, апелянт в своїй відповіді на відзив вдався до викладення нових підстав позову, а саме належності голові СФГ "Людмила" та іншим колишнім членам колгоспу "Авангард", які свого часу, а саме 01.04.1999 року передали свої майнові частки майна ліквідованого колгоспу голові СФГ "Людмила" згідно відповідної заяви з їх підписами:
ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (копія заяви додається).
Так, 04.12.1997 року ОСОБА_1 був обраний загальними зборами колгоспників головою правління (копія трудової книжки додається).
01.04.1999 року ОСОБА_1 був прийнятий головою СФГ "Людмила" по переводу з колгоспу "Авангард". 
Відповідно до частин 1, 3,4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України:
1. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
4. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно, місцевий господарський суд у своєму рішенні з урахуванням фактичних і правових підстав позову дійшов обгрунтованого висновку , що позивачу спірний металевий ангар не належить, а будь-яких інших доказів на підтвердження права власності чи права користування на споруду до суду він не надав оскільки рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 у справі №2-1874/6733/12 апеляційну скаргу Павлоградського міжрайонного прокурора Дніпропетровської області задоволено, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 18.10.2012 скасовано в частині вимог Селянського (фермерського) господарства "Людмила" про визнання права власності на майно, в цій частині ухвалено нове рішення, яким відмовлено в задоволенні зустрічного позову.
При цьому посилання позивача на акт приймання-передачі майна від 01.04.1999 (а.с. 102 том 1), складений членом КСП «Авангард» ОСОБА_1 (як паклажодавцем) та головою СФГ «Людмила» Толстуновою Людмилою Віталіївною (як зберігачем), за яким зберігач приймає на зберігання з правом користування ангар з металевих труб, розміром 18 х 82 метра в с. Вербуватівка, визнані судом першої інстанції необґрунтованими, оскільки акт в будь-якому випадку не може бути доказом наявності права власності чи користування щодо зазначеного ангару. До того ж позивачем не надано договір відповідального зберігання з правом користування і неможливо встановити строк відповідального зберігання та подальшого повернення майна. Відповідно, в межах заявлених позовних вимог, позивач не довів наявності у нього порушеного права (інтересу) внаслідок прийняття у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади металевого ангару. Суд зазначає, що відсутність порушення оскаржуваним рішенням прав та інтересів позивача є самостійною, достатньою підставою для відмови у позові.
Колегія суддів зауважує, що не потребують доказування преюдиціальні обставини, тобто встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, - при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
При цьому не має значення, в якому саме процесуальному статусі виступали відповідні особи у таких інших справах – позивачів, відповідачів, третіх осіб тощо.
Преюдиціальне значення процесуальним законом надається саме обставинам, встановленим судовими рішеннями (в тому числі в їх мотивувальних частинах), а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом.
Преюдиціальні факти є обов`язковими при вирішенні інших справ та не підлягають доказуванню, оскільки їх істинність встановлено у рішенні, у зв`язку з чим немає необхідності встановлювати їх знову, піддаючи сумніву істинність та стабільність судового акта, який набрав законної сили, відповідний правовий висновок викладено в постанові КГС ВС від 28.01.2020 у справі № 917/31335/18
Колегія суддів констатує, що в тексті мотивувальної частини рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013р. у справі № 2-1874/6733/12 відсутні висновки суду апеляційної інстанції щодо належності права власності на спірне майно будь кому із сторін спору.
Доводи апеляційної скарги в частині того, що : « … Єдиною підставою для відмови в позові суд першої інстанції вказує те, що позивач не довів своє право звернення до господарського суду з позовом про визнання недійсним рішення Юр`ївської селищної ради від 07.11.2024 року № 4159-68/VIII «Про прийняття майна (ангар металевий) у комунальну власність Юр`ївської селищної територіальної громади».
В обґрунтування рішення суд першої інстанції вказує на рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області від 25.07.2013 у справі №2-1874/6733/12, яким було відмовлено у визнанні позову за С(Ф)Г «Людмила» права власності на металевий ангар, розташований між будівлею пошти та пасікою фермерського господарства «Зоря», напроти житлового будинку № 38-А по вулиці Центральній в с. Вербуватівка Юр`ївського району Дніпропетровської області розміром 18 м. х 82 м., загальною площею 1476 м. кв. в порядку набувальної давності.
Рішення суду, що набуло чинності має преюдиційне значення. Але суд першої інстанції не врахував, що в справі №2-1874/6733/12 рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій по справі №2-1874/6733/12 було встановлено, що СФГ «Людмила» володіє ангаром з 1993 року, а відмова в позові мотивована тим, що власник не може набувати майно за набувальною давністю.
На підставі аналізу положень статті 129 Конституції України, статей 50 та 78 КАС України, а також статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», які визначають гарантії обов`язкового виконання судових рішень, Верховний Суд дійшов висновку, що преюдиційні обставини - це обставини, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили; преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. (Постанова Верховного Суду від 2 листопада 2022 року у справі № 140/6115/21)
Також суд першої інстанції відхилив як доказ акт приймання-передачі майна між членом КСП «Авангард» та СФГ «Людмила» від 01.04.1999 року мотивуючи тим, що з нього не можливоі встановити строк, на який передано майно на зберігання. В свою чергу, слід зазначити, що суд першої інстанції або помилився або свідомо в рішенні вказав неправду.
Так, в судовому засіданні досліджувався даний акт особисто головуючим, який вголос оголосив його зміст згідно якого « 01.04.1999 року власник майна поклажодавець, член КСП «Авангард» ОСОБА_1 , що діє на підставі паспорту та трудової книжки, передає на тимчасове зберігання, з правом користування до розпаювання майнових паїв КСП «Авангард», а зберігач майна в особі в.о.голови СФГ «Людмила» ОСОБА_15 приймає на зберігання з правом користування майном КСП «Авангард»: ангар з металевих труб, обшитих профнастилом під двосхилою покрівлею висотою 6 метрів, розміром 18 х 82 метра в с. Вербуватівка Юр`ївського району Дніпропетровської області».
З даного тексту справедливий суд міг би бачити встановлений конкретний строк зберігання, який пов`язаний певною обставиною, а саме: «до розпаювання майнових паїв КСП «Авангард»».
Суд першої інстанції проігнорував посилання позивача на ту обставину, що понад 25 років позивач зберігає вищевказане майно КСП «Авангард», в якому ОСОБА_1 працював до 01.04.1999 року головою, а в. о. директора СФГ
«Людмила» ОСОБА_15 також була членом трудового колективу СФГ «Людмила» і фактично є власниками майна, про яке йде мова в рішенні відповідача, що є предметом позову.
Ту обставину, що це той самий ангар визнає відповідач в своєму спірному рішенні, бо в ньому він дає наказ ОСОБА_1 звільнити цей ангар у відповідний строк. Окрема тема чи може селищний голова надавати накази власнику майна звільняти своє нерухоме майно? В Україні формально не можна, а в смт. Юр`ївка це можна і звернутись в господарський суд з позовом про недійсність цього рішення в Дніпрі також не можна! Виникає справедливе питання: чи існує в Дніпропетровській області правова держава? А може існує якась монархія, де монарх надає накази і оскаржити їх в суді не можна!..» відхиляються колегією суддів як такі, що грунтуються на помилковому тлумаченні скаржником спірних правовідносин і предмету доказування у даній справі.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. 
У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.
Враховуючи вищевикладене, Центральний апеляційний господарський суд дійшов висновку залишити без задоволення апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Людмила", а Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 у справі №904/114/25, відповідно, залишити без змін.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд, 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Селянського (фермерського) господарства "Людмила", на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 у справі №904/114/25 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 30.04.2025 у справі №904/114/25 – залишити без змін.
Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60 грн. покласти на Селянське (фермерське) господарство "Людмила".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку в строки передбачені ст. 288 ГПК України.

Повний текст постанови виготовлено 11.03.2026

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус