Справа № 351/1839/25 
Провадження № 22-ц/4808/528/26 
Головуючий у 1 інстанції МАРТИНЮК В. І. 
Суддя-доповідач Пнівчук 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючої   Пнівчук О. В.,
суддів:   Девляшевського В. А., Томин О. О.,
з участю секретаря  Кузнєцова В. В., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Репало Олексій Олександрович, на рішення Снятинського районного суду від 26 січня 2026 року, у складі судді Мартинюка В. І., у справі за заявою адвоката Репало Олексія Олександровича, в інтересах ОСОБА_1 , інші особи: Снятинський відділ ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті ОСОБА_2 ,
в с т а н о в и в:
У грудні 2026 року представник ОСОБА_1 адвокат Репало О. О. звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_2 . 
В обґрунтування заяви представник заявника вказував, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу у зв`язку із мобілізацією на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-IX (зі змінами), та проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 675 від 31.12.2024 та Актом службового розслідування щодо встановлення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти солдата ОСОБА_2 в районі виконання завдань встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 12:15 год під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини, відповідно до бойового розпорядження командира РТГр «Вугледар» 33 ОШБ від 02.12.2024, силами 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 здійснювалися штурмові дії в районі населеного пункту Шевченко Донецької області. Внаслідок стрілецького бою, артилерійських обстрілів та влучання поблизу FPV-дронів противника отримав поранення, не сумісні з життям, навідник 2 штурмового відділення 1 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_2 . 
У зв`язку із тим, що місце, де залишилось тіло ОСОБА_2 , знаходилося під постійними інтенсивними артилерійськими обстрілами та ударами FPV-дронів зі сторони військових формувань російської федерації евакуаційні заходи видавались неможливими. 
У зв`язку з тим, що смерть ОСОБА_2 настала в результаті його безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони України у складі військової частини НОМЕР_1 , заявниця не має можливості отримати лікарське свідоцтво про смерть у встановленому законом порядку, встановленого зразка і виданого компетентним органом державної влади України. Вказує, що з часу визнання ОСОБА_2 зниклим безвісти до звернення до суду за встановленням факту його смерті минуло більше шести місяців. 
Просив суд встановити факт смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 під час безпосередньої участі у бойових діях, захисту Батьківщини, незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України у складі військової частини НОМЕР_1 , у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Датою смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , визначити - 03 грудня 2024 року, місцем смерті - населений пункт Шевченко Покровської міської громади Покровського району Донецької області.
Рішенням Снятинського районного суду від 26 січня 2026 року в задоволенні заяви адвоката Репало О. О. в інтересах ОСОБА_1 , інші особи: Снятинський відділ ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, Військова частина НОМЕР_1 , про встановлення факту смерті ОСОБА_2 - відмовлено.
Повний текст рішення суду складено 30 січня 2026 року.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Репало О. О. подав апеляційну скаргу. Вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, суд неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального та процесуального права.
Звернення заявниці із заявою про встановлення юридичного факту у порядку окремого провадження узгоджується з позицією Верховного Суду, оскільки заявниця не має іншої можливості одержати свідоцтво про смерть чоловіка, яке посвідчує факт, що має юридичне значення, а чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення таких юридичних фактів.
Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність достатніх доказів, що підтверджують саме факт смерті ОСОБА_2 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) № 675 від 31.12.2024 року та Актом службового розслідування щодо встановлення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти солдата ОСОБА_2 в районі виконання завдань, встановлено, що 03.12.2024 внаслідок стрілецького бою, артилерійських обстрілів та влучання поблизу FPV-дронів противника він отримав поранення, не сумісні з життям. Ті ж самі обставини підтверджуються і поясненнями свідків: тимчасово виконуючого обов`язки командира 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 та вогнеметника 1 штурмового відділення 3 штурмового взводу 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_4 .
У зв`язку із тим, що місце, де залишилось тіло ОСОБА_2 , знаходилося під постійними інтенсивними артилерійськими обстрілами та ударами FPV-дронів зі сторони військових формувань російської федерації евакуаційні заходи видавались неможливими.
Вважає, що констатація в акті службового розслідування про отримання поранення, не сумісного з життям, та неможливість евакуювати тіло ОСОБА_2 з поля бою підтверджують факт його смерті в районі населеного пункту Шевченко Донецької області під час виконання бойового завдання із захисту Батьківщини.
Зазначає, що оскільки смерть ОСОБА_2 настала в результаті його безпосередньої участі у бойових діях та забезпеченні заходів з національної безпеки і оборони України, відбулася на території України, на якій ведуться (велися) бойові дії, видавалося неможливим отримати медичний документ, що міг би бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану».
Вважає, що заявниця надала суду докази, які з достатньою вірогідністю підтверджують смерть ОСОБА_2 у точно визначений час та за конкретних обставин. При цьому, надані заявником матеріали на підтвердження загибелі її чоловіка не були спростовані, не визнавалися недійсними, а факти, викладені в заяві, ніким з учасників справи не заперечувалися.
За відсутності лише тіла загиблого військовослужбовця, при наявності достатніх доказів його загибелі під час бойових дій, відмова у встановленні факту смерті такого військовослужбовця не може вважатися такою, що відповідає завданню цивільного судочинства та узгоджується з принципом правової визначеності.
Вважає, що наявні у справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 та надають можливість зробити висновок про його смерть під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Шевченко Донецької області.
Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове судове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про встановлення факту смерті ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі.
У судовому засіданні апеляційного суду в режимі відеоконференції представник ОСОБА_1 адвокат Репало О. О. підтримав доводи апеляційної скарги з наведених у ній мотивів.
Інші учасники справи у судове засідання апеляційного суду не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, що відповідно до положень ч. 2 с. 372 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи у їх відсутності.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника заявниці Репала О. О. , перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що надані заявником письмові докази, у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть, а лише дають підстави для обґрунтованого припущення, що ОСОБА_2 помер за особливих обставин, при виконанні бойового завдання.
З таким висновком погоджується колегія суддів з огляду на наступне.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувають у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Стецівської сільської ради Снятинського району Івано-Франківської області 21.11.2009, актовий запис за № 28, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 .
Із копії повідомлення про безвісті зниклого № 67 від 05.12.2024 за № 4665 вбачається, що ОСОБА_1 сповістили про те, що її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , навідник 2-ого штурмового відділення 1-го штурмового взводу 3-ої штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , призваний на військову службу ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02.12.2024 зник безвісті в ході виконання бойового завдання в районі населеного пункту Шевченко Донецької області внаслідок стрілецького бою, артилерійських обстрілів та влучання поблизу FPV-дронів противника.
Відповідно до копії акту службового розслідування щодо встановлення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти солдата ОСОБА_2 навідника 2-ого штурмового відділення 1-го штурмового взводу 3-ої штурмової роти військової частини НОМЕР_1 в районі виконання завдань, комісія пропонує службове розслідування вважати завершеним, солдата ОСОБА_2 вважати зниклим безвісти з особистою зброєю з 03.12.2024.
Згідно з копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2024 за № 675 солдата ОСОБА_2 навідника 2-ого штурмового відділення 1-го штурмового взводу 3-ої штурмової роти військової частини НОМЕР_1 вважати зниклим безвісти з особистою зброєю з 03.12.2024.
Згідно з частинами третьою, четвертою статті 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті в певний час або про оголошення її померлою.
Окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина сьома статті 19 ЦПК України).
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.
Загальні вимоги до змісту заяви про встановлення факту, що має юридичне значення передбачені статтею 318 ЦПК України, згідно з якою у заяві повинно бути зазначено: який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо особливостей провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи в умовах воєнного чи надзвичайного стану та на тимчасово окупованих територіях» статтю 317 ЦПК України викладено в новій редакції.
Статтею 317 ЦПК України передбачено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України та встановлено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Справи про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, розглядаються невідкладно з дня надходження відповідної заяви до суду.
За змістом статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи (здатність мати цивільні права та обов`язки) виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.
Внаслідок смерті відкривається спадщина.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до частини першої статті 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.
Вирішуючи в окремому провадженні справи про встановлення факту смерті особи, зокрема після 24 лютого 2022 року на тимчасово окупованій території України, під час чи внаслідок ведення бойових дій, суди беруть до уваги обставини, в яких опинилися заявники після повномасштабного військового вторгнення держави-агресора на територію України, та об`єктивні складнощі, які можуть виникнути у них при наданні доказів на підтвердження відповідного факту.
Також необхідно брати до уваги обов`язок держави розслідувати факти смерті особи, яка підпадає під її юрисдикцію.
У постановах від 26 квітня 2023 року у справі № 337/3725/22, від 29 березня 2023 року у справі № 753/8033/22 Верховний Суд дійшов висновків, що підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Доказами, що підтверджують факт смерті особи в умовах воєнного стану або на тимчасово окупованій території України, можуть бути, зокрема, письмові докази; речові докази, у тому числі звуко- і відеозаписи; висновки експертів; копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть; показання свідків, що можуть підтвердити ті обставини, на які посилається заявник; довідки з військкомату або від командира військової частини (у випадку загибелі військовослужбовців); заяви до правоохоронних органів про зникнення особи, в тому числі при обставинах, що загрожували їй смертю.
Вочевидь вказаний перелік доказів не є вичерпним та може бути конкретизований у кожній справі залежно від встановлених у ній обставин.
Подібні висновки висловлені у постанові Верховного Суду від 25 жовтня 2023 року справі № 607/1612/23 (провадження № 61-6323св23).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до частини третьої статті 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.
Під час вирішення справи судом встановлено, що за результатом службового розслідування за фактом зникнення безвісті військовослужбовця ОСОБА_2 встановлено, що він зник безвісті під час виконання службових обов`язків із захисту суверенітету Батьківщини в районі ведення бойових дій у Донецькій області, біля населеного пункту Шевченко, 03 грудня 2024 року. В акті службового розслідування зазначено, що 03.12.2024 близько 12:15 під час виконання бойового завдання по захисту Батьківщини силами 3 штурмової роти військової частини НОМЕР_4 здійснювалися штурмові в районі населеного пункту Шевченко Донецької області. Внаслідок стрілецького бою, артилерійських обстрілів та влучання поблизу FPV-дронів противник ОСОБА_2 отримав поранення не сумісні з життям. Через ведення активних бойових дій у вказаному районі та постійні артилерійські обстріли зі сторони противника обстріли, евакуювати тіло полеглого було неможливим.
На підтвердження заявлених вимог заявницею надано такі письмові докази: повідомлення про безвісті зниклого № 67 від 05.12.2024; копію акту службового розслідування щодо встановлення причин та умов, що сприяли зникненню безвісти солдата ОСОБА_2 , копію наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 31.12.2024 за № 675, згідно якого солдата ОСОБА_2 слід вважати зниклим безвісти з особистою зброєю з 03.12.2024.
Надаючи оцінку зазначеним доказам, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що вказані докази у своїй сукупності достовірно не свідчать про смерть ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а лише дають підстави для обґрунтованого припущення смерті за обставин, що підтверджені цими доказами, які можуть свідчити про смерть останнього.
Колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що за наявності припущень про факт смерті фізичної особи, у тому числі у зв`язку з воєнними діями, без достовірних доказів, які свідчать про цей факт, правильним є звернення до суду із заявою про оголошення судом особи померлою (частина друга статті 46 ЦК України), а не із заявою про встановлення факту смерті цієї фізичної особи (пункт 8 частини першої статті 315 ЦПК України).
Матеріали справи не містять достатніх доказів для встановлення обставин, на підставі яких можна встановити факт смерті ОСОБА_2 , разом з тим на підставі наявних у справі доказів можливо зробити вірогідне припущення про його смерть особи, що є підставою для оголошення особи померлою, а не встановлення факту смерті особи.
Посилання в апеляційній скарзі на те, що наявні у справі матеріали не містять жодних суперечностей щодо обставин загибелі військовослужбовця ОСОБА_2 та свідчать про його смерть під час виконання бойового завдання в районі населеного пункту Шевченко Донецької області, не спростовують обґрунтованого висновку суду про відсутність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті.
Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, не спростовують висновки суду першої інстанції, та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду - без змін. 
Керуючись ст. ст. 374, 375, 381- 384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Репало Олексій Олександрович, залишити без задоволення, а рішення Снятинського районного суду від 26 січня 2026 року- без змін.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови складено 06 квітня 2026 року. 

Головуюча       О. В. Пнівчук
Судді:        В. А. Девляшевський
О. О. Томин