ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 квітня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 280/8284/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Головко О.В. (доповідач),
суддів: Ясенової Т.І., Суховарова А.В., 

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року (суддя Семененко М.О.) в адміністративній справі
за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 
до Головного управління ДПС у Запорізькій області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, 

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Запорізькій області: № 00037990708 від 20.03.2025 в частині застосування фінансової санкції в розмірі 73 101 грн за порушення пп. 1 ст. 17 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», застосування фінансової санкції в розмірі 19 640 грн за порушення ст. 20 Закону України № 265/95-ВР від 06.07.1995 «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг»; № 00038000708 від 20.03.2025 про застосування фінансової санкції у розмірі 1 020 грн за порушення п. 85.2 Податкового кодексу України.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позов задовольнити. Апеляційна скарга ґрунтується на тому, що судом першої інстанції не надано належної оцінки нормам чинного законодавства, його висновки не відповідають обставинам справи, що призвело до прийняття невірного рішення. 
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач просить відмовити в її задоволенні, рішення суду першої інстанції залишити без змін. 
Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права та правової оцінки обставин у справі, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.
Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що на підставі наказу Головного управління ДПС у Запорізькій області від 06.02.2025 № 235-п було проведено фактичну перевірку господарської одиниці Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за результатом якої складено Акт від 14.02.2025 № 1755/08/01/07/08/ НОМЕР_1 , в якому зафіксовано порушення з боку позивача: п. 1, п. 2, п. 12 ст. 3 Закону України № 265/95-ВР, п. 85.2 ст. 85 ПК України.
Обставини, які призвели до порушення: 
- проведення розрахункової операції на повну суму покупки без застосування РРО, а саме при продажу 1 пляшки коньяку «Азнаурі» 3 зір. 0,1 л за ціною 55,00 грн, реєстратор розрахункових операцій не застосовувався та розрахунковий документ встановленої форми на суму 55,00 грн, не видавався;
- реалізація товарів за готівкові кошти на суму 315,00 грн, по яким розрахункові операції проведені без застосування РРО, а саме: згідно з описом наявності готівки на місці проведення розрахунків в скриньці каси знаходились готівкові кошти у сумі 762,00 грн (у т.ч. покупка 55,00 грн), при цьому згідно з Х-звітом по РРО сума готівки коштів склала 392,00 грн. Таким чином встановлено не застосування РРО при проведенні розрахункових операцій на загальну суму 315,00 грн;
- не застосування РРО при проведенні розрахункових операцій на суму 76,00 грн, а саме: згідно з Х-балансом з платіжного терміналу за 07.02.2025 об 14:36 в торгівельному павільйоні, що розташований за адресою: м. Запоріжжя, пр. Ювілейний, буд. 20-А, проведено розрахункові операції платіжними картками на суму 76,00 грн через платіжний термінал без застосування РРО;
- відповідно до баз даних ДПС України (СОД РРО) за період з жовтня 2023 року по січень 2025 року встановлення створення в РРО розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв на загальну суму 48 658,00 грн, які повинні маркуватися марками акцизного податку, без реквізитів МАП. У відповідній графі почекових даних РРО відсутня інформація про серію та номер МАП. Зведена інформація щодо розрахункових документів при продажу алкогольних напоїв без маркування МАП;
- порушення ведення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних записів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 19 640,00 грн. Під час перевірки зняті фактичні залишки товарних запасів та складено відомості ТМЦ, яку підписано матеріально-відповідальною особою ОСОБА_2 . В ході перевірки не були надані первинні документи на товар згідно з відомостю ТМЦ, які підтверджують походження товару та його оприбуткування. В результаті чого порушено введення в порядку, встановленому законодавством, обліку товарних записів на складах та/або за місцем їх реалізації на суму 19 640,00 грн;
- в порушення п. 52 ст. 85 ПК України посадовим особам контролюючого органу не надано до перевірки всіх документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки за перевіряємий період, а саме: до перевірки не надано книгу обліку доходів і витрат, банківські документи, первинні документи на товар, тощо.
На підставі названого Акту перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області 20.03.2025 прийняті податкові повідомлення-рішення № 00037990708 та № 00038000708, які оскаржуються в цій справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає, що відповідно до пунктів 1, 2, 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для виконання платіжної операції зобов`язані:
1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.
Використання програмних реєстраторів розрахункових операцій при оптовій та/або роздрібній торгівлі пальним забороняється;
2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).
Фізичні особи - підприємці, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість, при продажу товарів (крім підакцизних товарів, технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, лікарських засобів, виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння) або наданні послуг мають право в розрахунковому документі зазначати назву товару (послуги) у вигляді, що відображає споживчі ознаки товару (послуги) та ідентифікує належність такого товару (послуги) до товарної групи чи послуги;
12) вести в порядку, встановленому законодавством, облік товарних запасів, здійснювати продаж лише тих товарів, що відображені в такому обліку. Порядок та форма обліку товарних запасів для фізичних осіб - підприємців, у тому числі платників єдиного податку, встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику. При цьому суб`єкт господарювання зобов`язаний надати контролюючим органам на початок проведення перевірки документи (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Такі вимоги не поширюються на фізичних осіб - підприємців, які є платниками єдиного податку та не зареєстровані платниками податку на додану вартість (крім тих, які провадять діяльність з реалізації технічно складних побутових товарів, що підлягають гарантійному ремонту, а також лікарських засобів та виробів медичного призначення, ювелірних та побутових виробів з дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння, дорогоцінного каміння органогенного утворення та напівдорогоцінного каміння).
Згідно з обставинами цієї справи, які оскаржуються позивачем, під час перевірки встановлено, що при продажу підакцизних товарів здійснено проведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер), що призвело до нероздрукування та невидачі відповідних розрахункових документів. Також позивачем проведено розрахункові операції платіжними картками через платіжний термінал без застосування РРО.
Позивач, посилаючись на роз`яснення та податкові консультації, стверджує, що законодавством не встановлено обов`язку з`єднувати або поєднувати платіжний термінал з РРО/ПРРО, і відсутня відповідальність за відсутність такої інтеграції.
Разом з цим суд апеляційної інстанції не вважає такі доводи слушними, адже інформація, на яку посилається позивач, роз`яснює питання щодо відповідальності за використання РРО/ПРРО не з`єднаного або поєднаного з POS-терміналом, тоді як позивача притягнуто до відповідальності саме за продаж товарів без застосування РРО.
Водночас, як вірно зауважив суд першої інстанції, твердження позивача про можливість проведення розрахункової операції із застосуванням платіжного терміналу (POS-термінал) без використання РРО/ПРРО суперечать нормі пункту 1 статті 3 Закону № 265/95-ВР.
Також колегія суддів не знаходить обґрунтованими доводи апелянта, що дані СОД ДПСУ не можуть вважатися належними і допустимими доказами, а тому податкове повідомлення-рішення в частині застосування штрафних санкцій за продаж підакцизних товарів з видачею фіскального чеку РРО без зазначення цифрового значення штрихового коду марки акцизного податку (серія та номер), є неправомірним та підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу позивача, що при виборі правових позицій щодо застосування норм матеріального права у спірних правовідносинах суди мають віддавати перевагу останній актуальній практиці Верховного Суду.
У зв`язку з цим колегія суддів зазначає, що відповідно до актуальних правових позицій Верховного Суду, як то у постановах від 09.09.2024 у справі № 280/6832/23, від 20.03.2025 у справі № 560/2984/24, використання податковим органом під час проведення фактичної перевірки отриманої податкової інформації, яка надходить від платників податків, через бази даних інформаційних, телекомунікаційних та інформаційно-телекомунікаційних систем, зокрема інформація: про фінансово-господарські операції платників податків; про застосування реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій, у тому числі щодо електронних копій розрахункових документів та фіскальних звітних чеків, поданих до контролюючих органів через інформаційну систему СОД РРО, у вигляді електронного розрахункового (фіскального) документа (чека, звіту), є такою, що може використовуватися контролюючими органами, як податкова інформація під час проведення фактичних перевірок платників податків. 
Також суд першої інстанції вірно застосував правові позиції Верховного Суду (постанова від 27.08.2020 у справі № 815/4014/16) в частині визначення критеріїв повторності вчиненого платником податків порушення, доводи апеляційної скарги не містять обґрунтовані доводи, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.
Правомірно притягнуто позивача й до відповідальності за не надання на початок проведення перевірки документів (у паперовій або електронній формі), що підтверджують облік та походження товарних запасів (зокрема, але не виключно, документи щодо інвентаризації товарних запасів, документи про отримання товарів від інших суб`єктів господарювання та/або документи на внутрішнє переміщення товарів), які на момент перевірки знаходяться у місці продажу (господарському об`єкті).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що такий обов`язок прямо визначений пунктом 12 статті 3 Закону України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг», натомість цей обов`язок не був виконаний позивачем. Зворотного позивачем не доведено.
При цьому твердження про наявність необхідних документів, які підтверджують облік та походження товару, не спростовує факт відсутності цих документів на початок фактичної перевірки, що є підставою для притягнення платника податків до відповідальності. Факт відсутності необхідних документів підтверджується матеріалами фактичної перевірки і ця обставина не спростована позивачем належними та допустимими доказами.
Щодо порушення позивачем пункту 85.2 статті 85 Податкового кодексу України, суд першої вказав, що 07.02.2025 під час проведення фактичної перевірки уповноваженій особі позивача вручено запит про надання документів, в якому повідомлено про необхідність надання не пізніше 10-00 год. 10.02.2025 для перевірки оригіналів документів, що становлять предмет перевірки, за період, що перевіряється, згідно наведеного переліку.
В Акті фактичної перевірки контролюючим органом зафіксовано належним чином, які саме документи не були надані платником податків до перевірки, а саме: до перевірки не надано книгу обліку доходів і витрат, банківські документи, первинні документи на товар.
Таким чином, відповідачем доведено належними та допустимими доказами факт невиконання позивачем вимог пункту 85.2 статті 85 ПК України, а тому податкове повідомлення-рішення № 00038000708 від 20.03.2025 є правомірним та не підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції та звертає увагу апелянта, що стаття 85 Податкового кодексу України встановлює прямий обов`язок платника податків надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок має бути виконаний платником податків незалежно від отримання письмового запиту контролюючого органу. 
Натомість в межах фактичної перевірки посадова особа податкового органу вручила платнику податків запит про надання первинних документів, пов`язаних з предметом перевірки, проте позивач не забезпечив його виконання, за що податковий орган правомірно притягнув ФОП ОСОБА_1 до фінансової відповідальності у вигляді штрафу.
Доводи позивача, що запит не був оформлений відповідно до вимог Податкового кодексу України, з посиланням на постанову Верховного Суду від 11.04.24 у справі № 815/2596/17, є помилковими, адже п. 73.3 ПКУ визначає вимоги до оформлення письмового запиту з метою отримання податкової інформації контролюючими органами, тобто ця норма не застосовується щодо запитів про надання документів під час проведення перевірок.
Враховуючи сукупність наведених обставин, колегія суддів доходить висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 243, 316, 322 Кодексу адміністративного судочинства України суд, 
п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09 грудня 2025 року в адміністративній справі № 280/8284/25 залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з 14 квітня 2026 року та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повної постанови у випадках, передбачених статтею 328 КАС України. 
Повна постанова складена 14 квітня 2026 року.

Головуючий - суддя О.В. Головко 

суддя Т.І. Ясенова 

суддя А.В. Суховаров