ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
12 лютого 2026 року 	м. Полтава	Справа № 440/539/26	
Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Ясиновського І.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та скасування постанови,
В С Т А Н О В И В:
До Полтавського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі також - позивач) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі також - відповідач) про визнання протиправними та скасування дій та повідомлення, у якій просила:
визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо повернення виконавчого напису нотаріуса без прийняття до виконання.
скасувати повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві від 02.12.2025, отримане 08.01.2026, щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 21.03.2025 між позивачем та ОСОБА_2 укладено договір позики, на виконання умов якого 12.11.2025 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А., керуючись статтею 87 Закону України «Про нотаріат» видано виконавчий напис №3982. Такий виконавчий напису 14 листопада 2025 року подано до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції заяву про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису нотаріуса разом із додатками, однак 08 січня 2026 року позивачем отримано повідомлення від 02.12.2025 державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з наступних підстав: "Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ: період воєнного стану виконавчий напис на підставі нотаріально посвідченого договору позики не може бути виконано примусово. Забороняється відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинених на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Керуючись п. 2 частини третьої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", повертається виконавчий документ без прийняття до виконання." Зазначене підтверджується моїм особистим підписом у журналі реєстрації вихідної кореспонденції Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Такі дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання вважає необґрунтованими та протиправними, оскільки відповідна заборона не відповідає вимогам діючого законодавства.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 січня 2026 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача – ОСОБА_2 /далі – третя особа/, витребувано докази.
Відповідач своїм правом надання відзиву на позовну заяву не скористався.
Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності приватного виконавця визначені статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до частини четвертої якої адміністративна справа вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі. 
При цьому, як передбачено частиною першою статті 269 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах, визначених, зокрема, статтею 287 цього Кодексу, заявами по суті справи є позовна заява та відзив на позовну заяву (відзив).
Відповідно до частини п`ятої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
Згідно з частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи.
21.03.2025 між ОСОБА_1 (Позикодавець) та ОСОБА_2 (Позичальник) укладено договір позики, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність ПОЗИЧАЛЬНИКОВІ грошові кошти у сумі 386742 (триста вісімдесят шість тисяч сімсот сорок дві) гривні 00 копійок, що в еквіваленті становить 8594,00 євро (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири євро 00 євроцентів), за курсом Національного Банку України, на день підписання договору, а ПОЗИЧАЛЬНИК зобов`язується повернути ПОЗИКОДАВЦЕВІ грошові кошти в такому ж еквіваленті. Грошові кошти ПОЗИЧАЛЬНИК отримав /п.1/. ПОЗИЧАЛЬНИК зобов`язаний повернути ПОЗИКОДАВЦЕВІ грошові кошти в сумі, що на момент повернення відповідно буде еквівалентом 8 594,00 (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири) євро в строк до 31 (тридцять першого) травня 2025 (дві тисяч двадцять п`ятого) року. Про виконання цього зобов`язання ПОЗИКОДАВЕЦЬ повинен видати письмову розписку ПОЗИЧАЛЬНИКУ про підтвердження цього факту, що відповідає вимогам ст. 545 Цивільного Кодексу України, та при повному розрахунку повернути йому борговий документ (цей договір позики). У разі відмови ПОЗИКОДАВЦЯ повернути борговий документ або видати розписку, ПОЗИЧАЛЬНИК має право затримати виконання зобов`язання. У цьому разі настає прострочення ПОЗИКОДАВЦЯ. Повернення позиченої суми грошей має бути здійснене в місті Полтаві Полтавської області /п.3/.
Відповідно до пункту 7 такого договору у разі невиконання ПОЗИЧАЛЬНИКОМ свого зобов`язання по поверненню позиченої суми в строки, вказані в п. 3 цього договору, ПОЗИКОДАВЕЦЬ вправі пред`явити цей договір до стягнення в примусовому порядку, «в тому числі шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса на підставі п. 1 "Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі вчинення виконавчих написів нотаріусів", затвердженого Постановою КМУ від 29.06.99р. № 1172. Документом, що підтверджує безспірність заборгованості ПОЗИЧАЛЬНИКА та встановлює прострочення виконання цього зобов`язання, разом з цим договором за домовленістю сторін буде вважатися заява, передана ПОЗИКОДАВЦЕМ ПОЗИЧАЛЬНИКУ у порядку ст. 84 Закону України "Про нотаріат", позитивну відповідь на яку і сторони ПОЗИЧАЛЬНИКА не буде одержано у строки, встановлені ПОЗИКОДАВЦЕМ У цій заяві, або не будуть сплачені позичені гроші у цей строк. У разі примусового стягнення за цим договором ПОЗИКОДАВЕЦЬ має право на одержання суми затрат, пов`язаних з примусовим виконанням. Сторонам нотаріусом роз`яснено зміст ст. 27 Закону України «Про нотаріат», про те, що нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії: подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії, подала недійсні та/або підроблені документи, не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. Нотаріусом здійснено перевірку факту застосовування санкцій відповідних видів, передбачених статтею 4 Закону України «Про санкції», рішення про застосування яких прийняте Радою національної безпеки і оборони України та введено в дію указом Президента України, до фізичних або юридичних осіб, що звернулися за вчиненням нотаріальної дії /а.с. 4/.
12.11.2025 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А., видано виконавчий напис № 3982 на підставі статті 87 Закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, яким запропоновано стягнути з ОСОБА_2 , не працюючого, на користь ОСОБА_1 невиплачені в строк на підставі договору позики, посвідченого 21 березня 2025 року Дяченко В.А., приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу, за реєстровим № 712, грошові кошти у розмірі 417756 (чотириста сімнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість) гривень 00 копійок, що в еквіваленті становить 8594,00 євро (вісім тисяч п`ятсот дев`яносто чотири євро 00 євроцентів) за курсом Національного Банку України, штраф за несвоєчасне повернення позики у сумі 45000 (сорок п`ять тисяч гривень 00 копійок, а також витрати у сумі 9630 (дев`ять тисяч шістсот тридцять) гривень 00 копійок, при вчинення виконавчого напису нотаріусом, що разом становить - 472386 (чотириста сімдесят дві тисячі триста вісімдесят шість) гривень 00 копійок /а.с. 5/. 
Як зазначено позивачем, такий виконавчий напис 14 листопада 2025 року подано до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції із заявою про примусове виконання рішення на підставі виконавчого напису нотаріуса разом із додатками, а саме: договором позики, посвідчений нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А., реєстровий № 712 від 21.03.2025 року, виконавчим написом приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Дяченка В.А., реєстровий № 3982 від 12.11.2025 року, а також копіями паспортів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 
08 січня 2026 року під час особистого візиту до відповідача ОСОБА_1 отримала повідомлення від 02.12.2025 державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання з наступних підстав: "Тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України “Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ: період воєнного стану виконавчий напис на підставі нотаріально посвідченого договору позики не може бути виконано примусово. Забороняється відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинених на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально. Керуючись п. 2 частини третьої статті 5 Закону України "Про виконавче провадження", повертається виконавчий документ без прийняття до виконання." /а.с. 6/.
Не погодившись із повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Беручи до уваги обставини та доводи, які наведені позивачем стосовно строку звернення до суду з позовом, та за відсутності доказів на підтвердження дати вручення позивачу оскаржуваного повідомлення, суд визнає поважними причини пропуску строку звернення до суду з позовом, а тому переходить до розгляду позовних вимог по суті.
Надаючи правову оцінку встановленим обставинам та доводам учасників справи, викладеним у заявах по суті та які мають значення для правильного вирішення спору, суд виходить з наступного.
Спірні правовідносини регулюються положеннями Закону України "Про виконавче провадження" №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року /надалі – Закон № 1404-VІІІ (у відповідній редакції)/.
Статтею 1 Закону № 1404-VІІІ передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Стаття 3 Закону визначає, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема виконавчих написів нотаріусів.
Відповідно до пункту 6 частини 4 статті 4 Закону 4 виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону.
Вимоги до виконавчого документа визначені ч. 1 ст. 4 Закону № 1404-VIII, згідно із якою у виконавчому документі зазначаються:
1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; 2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; 3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; 4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); 5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; 6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); 7) строк пред`явлення рішення до виконання. У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти. У разі пред`явлення до примусового виконання рішення міжнародного юрисдикційного органу у випадках, передбачених міжнародним договором України, такий виконавчий документ повинен відповідати вимогам, встановленим міжнародним договором України.
Відповідно до ч. 4 ст. 4 Закону № 1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди. У разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим цією статтею, стягувач має право звернутися до суду чи іншого органу (посадової особи), що видав виконавчий документ, щодо приведення його у відповідність із зазначеними вимогами. При поверненні стягувачу виконавчого документа без прийняття до виконання стягувачу повертається сплачений ним авансовий внесок.
Так, в межах даної справи повідомленням про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання відповідачем повернуто виконавчий напис № 3982, виданий 12.11.2025 з посиланням на положення пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII прямо передбачено "Забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів".
Так, Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, у зв`язку з військовою агресією РФ проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
У подальшому, воєнний стан в країні неодноразово продовжувався та діє по теперішній час.
Особливості примусового виконання рішень у період дії воєнного стану на території України визначено пунктами 10-2 та 10-3 розділу XIII "Прикінцеві та Перехідні положення" Закону № 1404-VIII.
Законом України від 27.07.2022 № 2455-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо діяльності приватних виконавців та примусового виконання судових рішень, рішень інших органів (посадових осіб) у період дії воєнного стану" внесені наступні зміни до пункту 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" (Відомості Верховної Ради України, 2016 р., № 30, ст. 542; із змінами, внесеними Законом України від 15 березня 2022 року № 2129-IX):
"1) після абзацу десятого доповнити чотирма новими абзацами такого змісту:
"зупиняється дія постанов державних виконавців про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії.
Зупиняється у період дії воєнного стану вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень, боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України.
Дія заборони, встановленої абзацом дванадцятим цього пункту, не поширюється на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці дванадцятому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.
Забороняється у період дії воєнного стану примусове виконання виконавчих написів нотаріусів".
У зв`язку з цим абзаци одинадцятий і дванадцятий вважати відповідно абзацами п`ятнадцятим і шістнадцятим."
Вказаний Закон України набрав чинності 25.08.2022.
Таким чином, з 25.08.2022 введена заборона на примусове виконання виконавчих написів нотаріусів.
Однак, у подальшому, Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо окремих особливостей організації примусового виконання судових рішень і рішень інших органів під час дії воєнного стану" від 11.04.2023 № 3048-IX, який набрав чинності 06.05.2023, пункт 10-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження" викладений у новій редакції, зокрема:
"…Зупиняється у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, вчинення виконавчих дій у виконавчих провадженнях з виконання рішень (крім рішень за позовами фізичних осіб про стягнення заробітної плати, грошового забезпечення військовослужбовців, його перерахунку, щодо забезпечення військовослужбовців житлом), боржниками за якими є підприємства оборонно-промислового комплексу, визначені в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, які входять до складу Збройних Сил України, рішень про стягнення з фізичної особи заборгованості за житлово-комунальні послуги на території територіальних громад, що належать до територій, на яких ведуться активні бойові дії, або тимчасово окупованих територій відповідно до переліку, затвердженого центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику з питань тимчасово окупованої Російською Федерацією території України, або якщо стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги здійснюється щодо нерухомого майна, яке є місцем постійного проживання такої фізичної особи і було знищено або пошкоджено внаслідок воєнних (бойових) дій.
Положення, передбачені абзацом двадцять другим цього пункту, не поширюються на рішення, стягувачами за якими є держава, органи Пенсійного фонду України, інші державні цільові фонди, суб`єкти, визначені в абзаці двадцять другому цього пункту, а також на рішення про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю внаслідок кримінального правопорушення.
Забороняється відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинених на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально...".
Таким чином, з 06.05.2023 чинне законодавство України вже не містить загальну заборону на примусове виконання виконавчих написів нотаріусів, натомість законодавцем уточнено таку заборону, а саме визначено заборону відкриття виконавчих проваджень саме на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинених на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально.
Натомість виконавчий напис № 3982, виданий 12.11.2025 приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А. в межах договору позики та на підставі статті 87 Закону України "Про нотаріат" та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172, що також був посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Дяченком В.А. /а.с. 4-5/.
Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.
Так, відповідно до ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
За змістом ст. 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи: підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України "Про нотаріат").
Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 затверджено Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі - Порядок), який містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).
Згідно з п.п. 1.1, 1.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України.
Так, згідно з пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172 (надалі - Перелік документів) стягнення заборгованості здійснюється за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.
Однак, Відповідачем при розгляді заяви ОСОБА_1 про відкриття виконавчого провадження не враховано, що виконавчий напис вчинено саме на договорі позики, який передбачає звернення стягнення на майно на підставі виконавчого напису та посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області. 
Всупереч викладеному, державний виконавець прийняв рішення у формі повідомлення про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, на підставі того, що відповідно до Розділу ХІІІ Закону України "Про виконавче" тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ забороняється відкриття виконавчих проваджень на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинених на кредитних договорах, які не посвідчені нотаріально.
Частиною 1 та п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачені цим Законом заходи щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Відповідно до положень статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до вимог частин 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Нормами частини 2 зазначеної статті встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд, відповідно до положень частини п`ятої статті 77 КАС України, вирішує справу на підставі наявних доказів.
Отже, беручи до уваги всі надані сторонами докази в їх сукупності, з урахуванням наданих судом висновків, суд вважає недоведеною законність винесення спірного повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві від 02.12.2025, щодо повернення виконавчого напису №3982 від 12.11.2025 стягувачу без прийняття його до виконання.
У той же час, позовна заява містить вимогу: "визнати протиправними дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України щодо повернення виконавчого напису нотаріуса без прийняття до виконання", що є такою, що задоволенню не підлягає з огляду на те, що вчинення дій суб`єктом владних повноважень є способом реалізації наданої суб`єкту владних повноважень компетенції. Здійснення дії являє собою процес реалізації наданих законом функцій суб`єкту владних повноважень.
Отже, адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.
Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 1331,20 грн /а.с. 10/. 
Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. 
Разом з тим, частиною 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Суд бере до уваги те, що спір у даній справі виник внаслідок неправильних дій відповідача щодо перерахунку пенсії, відтак суд вважає за можливе на підставі частини 8 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України покласти на відповідача судові витрати позивача повністю.
Отже, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на позивача витрати зі сплати судового збору в розмірі 1331,20 грн.. 
Керуючись статтями 6-9, 72-77, 211, 241-246, 255, 272, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пров. Стешенка, буд.6, м. Полтава, 36023), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків  НОМЕР_2 ) про визнання протиправними дій та скасування повідомлення задовольнити частково. 
Визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві від 02.12.2025, щодо повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання виконавчого напису №3982 виданого 12.11.2025.
У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (пров. Стешенка, буд.6, м. Полтава, 36023) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрати зі сплати судового збору у сумі 1331,20 грн (одна тисяча триста тридцять одна гривня двадцять копійок).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на дане рішення протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	І.Г. Ясиновський