ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 квітня 2026 р. 	Справа № 520/24870/25	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: П`янової Я.В.,
Суддів: Бегунца А.О. , Русанової В.Б. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Національного університету цивільного захисту України на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2026, головуючий суддя І інстанції: Спірідонов М.О., м. Харків, повний текст складено 05.01.26 у справі № 520/24870/25
за позовом Національного університету цивільного захисту України 
до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 
про визнання протиправною та скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
Національний університет цивільного захисту України (надалі також – позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (надалі також – відповідач), в якому просить суд: 
- визнати протиправною та скасувати постанову старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Дар`єю Шаровою про накладання штрафу у розмірі 5100,00 грн від 04.09.2025 у виконавчому провадженні № 77971784;
- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, що є суб`єктом владних повноважень, на користь позивача понесені судові витрати.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 05 січня 2026 року позовну заяву Національного університету цивільного захисту України до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просить скасувати дану ухвалу, та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність повноважень у ОСОБА_1 на звернення до суду з адміністративним позовом, оскільки не звернув уваги на те, що у вказаній інформації (виписка з єдиного державного реєстру) містяться обмеження ОСОБА_1 лише щодо відмови, зміни, відкликання, визнання позову, відмови від апеляційних, касаційних скарг, укладання мирової угоди, проте обмежень щодо подання адміністративного позову немає.
Згідно з частинами 1, 2 ст. 312 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції розглядаються в порядку, передбаченому для розгляду апеляційних скарг на рішення суду першої інстанції з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Апеляційні скарги на ухвали суду першої інстанції, зазначені в пунктах 3, 6, 7, 11, 14, 26 частини першої статті 294 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги в її межах, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм процесуального права, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з таких підстав.
Мотивами оскаржуваної ухвали суду першої інстанції є те, що позовну заяву підписано представником позивача Зінник К.Г., проте в матеріалах справи відсутні докази того, що Зінник К.Г. є адвокатом або докази того, що вона уповноважена діяти від імені позивача в порядку самопредставництва юридичної особи саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), а отже до суду не надано доказів наявності повноважень на підписання позовної заяви у особи, якою її підписано позовна заява підлягає поверненню.
Водночас суд першої інстанції врахував, що ця справа у розумінні приписів КАС України не є справою незначної складності, а віднесена до окремої категорії адміністративних справ, особливості розгляду яких передбачено окремою главою КАС України.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з мотивами та висновками суду першої інстанції, з таких підстав.
Згідно з частинами першою та третьою статті 55 КАС України сторона, третя особа в адміністративній справі, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
За приписами частин 1, 2 ст. 57 КАС України представником у суді може бути адвокат або законний представник. У справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.
Водночас частинами 3, 4, 7 ст. 59 КАС України встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». У разі подання представником заяви по суті справи в електронній формі він може додати до неї довіреність або ордер в електронній формі, підписані електронним підписом відповідно до Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положень, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).
Відповідно до частини 1 статті 60 КАС України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки.
За приписами пункту 3 частини четвертої статті 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позов подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02 липня 2020 року у справі № 9901/39/20 (провадження № 11-137заі20) зробила висновки про те, що процесуальне законодавство передбачає дві форми участі сторін у справі, а саме: участь через представника (представництво) і особисту участь (самопредставництво). Юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи, суб`єкта владних повноважень), або через представника.
Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що для визнання особи такою, яка діє в порядку самопредставництва, потрібно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження.
Також подібне питання було предметом неодноразового розгляду Верховним Судом, який, зокрема, у постановах від 22 липня 2021 року у справі № 280/6557/20, від 9 вересня 2021 року у справі № 200/11717/20-а дійшов висновку, що дія статті 59 Кодексу адміністративного судочинства України не поширюється на випадки самопредставництва юридичної особи. Інші норми вказаного Кодексу також не вимагають додавання документів, що підтверджують повноваження відповідного керівника чи іншої особи у випадку самопредставництва юридичної особи.
Більш того, Верховним Судом у зазначеній справі було зазначено, що правом підпису апеляційної скарги, поданої юридичною особою, суб`єктом владних повноважень, який не є юридичною особою, наділений керівник, уповноважений член виконавчого органу або представник, повноваження якого повинні бути визначені у відповідному документі, що посвідчує такі повноваження.
Суд звертає увагу, що така правова позиція є сформованою, сталою та послідовною у практиці Верховного Суду та зазначена, зокрема у постанові Верховного Суду від 04 серпня 2022 року у справі № 640/12628/21.
Відповідно до пункту 8 частини 3 статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб підприємців та громадських формувань містяться такі відомості щодо державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: відомості про осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо; прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які мають відмітку в паспорті про право здійснювати платежі за серією та номером паспорта), дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. 
Отже, до Єдиного державного реєстру включається інформація щодо осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, та дані про наявність обмежень щодо представництва юридичної особи. 
Водночас у законодавстві відсутня вимога щодо необхідності внесення до Єдиного державного реєстру переліку усіх повноважень таких осіб, які вони можуть вчиняти від імені юридичної особи. Якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою (частина 1 статті 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"). 
Враховуючи, що згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру (виписка від 05.06.2025 Національного університету цивільного захисту України) ЗІННИК КАТЕРИНУ ГРИГОРІВНУ уповноважено: вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (Діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво Національного університету цивільного захисту України з правом посвідчення копій документів щодо повноважень без права відмови відкликання апеляційних, касаційних скарг))) така є представником Національного університету цивільного захисту України у цій справі.
Отже, на думку колегії суддів, висновок суду першої інстанції про відсутність повноважень у Зінник Катерини Григорівни на звернення до суду з адміністративним позовом у цій справі є помилковим.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року позовну заяву Національного університету цивільного захисту України до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови було залишено без руху та позивачу надавався строк на усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду оригіналу документу про сплату судового збору у визначеній судом сумі та заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, вказавши підстави для поновлення строку.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 07 жовтня 2025 року позовну заяву Національного університету цивільного захисту України до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови повернуто позивачу у зв`язку із відсутністю заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду із зазначенням підстав для поновлення строку.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 01 грудня 2025 року ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 07.10.2025 у справі № 520/24870/25 скасовано. Адміністративну справу № 520/24870/25 направлено до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.
Тобто під час прийняття ухвал від 29 вересня 2025 року, від 07 жовтня 2025 року підстав для повернення позовної заяви відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України з підстав її підписання особою, яка не має права її підписувати, судом першої інстанції встановлено не було.
За викладених обставин колегія суддів уважає необґрунтованим висновок суду першої інстанції про наявність підстав для повернення адміністративного позову відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 169 КАС України.
Доводи апеляційної скарги колегією суддів приймаються у якості належних.
Згідно з статтею 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Відповідно до частини третьої статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.
Отже, з огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права та підлягає скасуванню, а справа №520/24870/25 – направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду. 
Керуючись статтями 242, 243, 250, 308, 312, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Національного університету цивільного захисту України задовольнити.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 05.01.2026 по справі № 520/24870/25 скасувати.
Справу за позовом Національного університету цивільного захисту України до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання протиправною та скасування постанови направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду справи. 
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя 		Я.В. П`янова 	
Судді	   	А.О. Бегунц   В.Б. Русанова