ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2026 року	м. Львів	Справа № 914/2628/23	
Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді Кравчук Н.М.
суддів Зварич О.В.
Скрипчук О.С. 
секретар судового засідання Копець Х.А.

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства “Джеремі” від 13.02.2024 (вх. № ЗАГС 01-05/449/24 від 14.02.2024)
на рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2024 (суддя Король М.Р., повний текст рішення складено 07.02.2024)
у справі № 914/2628/23 
за позовом Львівської міської ради, м. Львів
до відповідача Приватного підприємства “Джеремі” (надалі - ПП “Джеремі”), м. Львів
про усунення перешкод у розпорядженні та припинення права власності

з участю представників:
від позивача: Наконечна О.М.;
від відповідача: не з`явились;
ВСТАНОВИВ:
Львівська міська рада звернулася до Господарського суду Львівської області з позовом до Приватного підприємства «Джеремі» про усунення перешкод у розпорядженні земельною ділянкою за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 338 шляхом знесення самовільно збудованої нежитлової будівлі загальною площею 162,4 кв. м. за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 338 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2711790446060) з припиненням права власності ПП «Джеремі» на нежитлову будівлю загальною площею 162,4 кв. м. за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 338 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:2711790446060). 
Позовні вимоги обгрунтовано тим, що Львівська міська рада є власником земельної ділянки на вул. Стрийській, 338 у м. Львові, на якій знаходиться нежитлова будівля, загальною площею 162,4 кв.м., що належить ПП “Джеремі”. В результаті реєстрації права власності на об`єкт на вул. Стрийській, 338 у м. Львові, загальною площею 162,4 кв. м. порушено права, майнові інтереси законного власника земельної ділянки - територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою. Позивач зазначає, що позовна давність не може поширюватися на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпоряджання своїм майном, оскільки, в такому разі йдеться про так зване “триваюче правопорушення”. Власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Обов`язковою умовою цього позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову. Отже, позивач вважає, що ним не пропущено строку позовної давності, оскільки наявне “триваюче правопорушення”, відповідно до якого Львівська міська рада може пред`явити позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення її прав.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 24.01.2024 позов задоволено повністю. Зобов`язано усунути перешкоди у розпорядженні земельною ділянкою за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 338 шляхом знесення самовільно збудованої нежитлової будівлі, загальною площею 162,4 кв. м. за адресою: м. Львів, вул.. Стрийська, 338 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:2711790446060) з припиненням права власності ПП «Джеремі» на нежитлову будівлю, загальною площею 162,4 кв. м. за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 338 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:2711790446060). Стягнуто з ПП «Джеремі» на користь Львівської міської ради 2684,00 грн судового збору. 
При ухвалені рішення судом встановлено, що спірне нерухоме майно побудоване на земельній ділянці не відведеній для вказаної мети та за відсутності декларації про початок будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації, а також дозволів про те, що спірне нерухоме майно в установленому законом порядку введено в експлуатацію, Наведене свідчить про відсутність правових підстав вважати, що відповідач набув право власності на нього. Судом зроблено висновок, що об`єкт будівництва за адресою: на вул. Стрийській, 338 у м. Львові є об`єктом самочинного будівництва. Відтак, власник має право вимагати усунення перешкод у користуванні своєю власністю, зокрема земельною ділянкою, шляхом відновлення її до попереднього стану, з покликанням на висновки Верховного Суду викладені у постанові від 24.02.2020 у справі № 458/1046/15 (провадження №61-976св18) та висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постановах від 07.04.2020 у справі №916/2791/13, від 23.06.2020 у справі №680/214/16-ц. Відповідно до чого позов – задоволено. 
Не погодившись із вказаним рішенням, ПП «Джеремі» звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2024 у справі № 914/2628/23 повністю та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю. 
Скаржник вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та не правильним застосуванням норм матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема, скаржник, з посиланням на ст. 120 Земельного кодексу України, зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки тому факту, що відповідач звертався до Львівської міської ради із заявою про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо відведення земельної ділянки (площею 0,0271 га, на вул. Стрийська, 338 у м. Львові) для обслуговування нежитлової будівлі, відповіді на яку не отримав. Окрім того, на думку скаржника, позивачем застосовано підміну віндикації, яка спрямована на уникнення застосування до спірних правовідносин інституту позовної давності, адже спірна земельна ділянка вибула із володіння позивача ще у 2008 році, так як первинно право власності на об`єкт по вул. Стрийській, 338 (реєстраційний номер майна 25560183) було зареєстровано 26.11.2008 за ФОП Михайлівим Є.Є. на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2008 у справі №19/202, а позовна заява датована 24.08.2023. Скаржник вважає незастосування судом позовної давності абсолютно неприйнятним та таким, що нехтує засадами законності, рівності, розумності та справедливості. Також скаржник зазначає, що позивачем не наведено жодного аргументу, які дії ПП «Джеремі» призвели до порушення прав та інтересів Львівської міської ради, не наведено обставин, які могли б свідчити про недобросовісність відповідача. Вважає, що ПП «Джеремі» є добросовісним набувачем, тому знесення нежитлової будівлі, яка належить відповідачу, не буде відповідати принципам справедливості та добросовісності. 
Львівська міська рада у додаткових поясненнях від 22.04.2024 заперечує проти доводів скаржника, вказуючи на те, що вона є власником земельної ділянки на вул. Стрийській, 338 у м. Львові, на якій знаходиться нежитлова будівля загальною площею 162,4 кв. м, що належить ПП «Джеремі». Інформація про відсутність належним чином оформленого права користування земельною ділянкою на вул. Стрийській, 338 у м. Львові підтверджується листом Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради. Відповідно до листа Управління державного контролю за використанням та охороною земель від 07.06.2023 №4-2412-7554 на виконання наказу департаменту містобудування від 25.05.2023 №135 спеціалістами управління державного контролю за використанням та охороною земель за участю управління архітектури та урбаністики проведено обстеження земельної ділянки комунальної власності за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 338, за результатами якого складено акт від 06.06.2023 №226. Зазначає, що відповідно до листа інспекції державного архітектурно-будівельного контролю від 25.05.2023 №4-0006-7010 згідно з даними з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва документи щодо виконання будівельних робіт на об`єкті за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 338 , які були б зареєстровані Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю є відсутніми. Отже, вказує, що в результаті реєстрації права власності на об`єкт на вул. Стрийській, 338 у м. Львові загальною площею 162,4 кв. м. порушено права, майнові інтереси законного власника земельної ділянки – територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою на вул. Стрийській, 338. З посиланням на правові висновки, викладені у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №914/2075/21, ВП ВС у постановах від 16.06.2020 у справі №145/2047/16-ц, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц , вказує, що, врахувавши встановлені обставини щодо фактичного користування відповідачем спірною земельною ділянкою без установлених законом підстав належним способом захисту права в даному спорі є саме негаторний позов. Щодо позовної давності, то така не може поширюватись на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном (ст. 391 ЦК України), оскільки в такому разі йдеться про так зване «триваюче правопорушення». Отже, власник може пред`явити позов у будь-який час незалежно від того, коли почалося порушення його прав. Просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2024 залишити без змін. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.02.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ПП «Джеремі» на рішення Господарського суду Львівської від 24.01.2024 у справі №914/2628/23. Розгляд апеляційної скарги призначено на 19.03.2024.
Розгляд справи №914/2628/23 неодноразово відкладався з підстав, наведених в ухвалах суду та здійснювалась заміна складу суду, що відображено в ухвалах суду. 
Ухвалою суду від 16.07.2024 зупинено провадження у справі №914/2628/23 до закінчення перегляду ВП ВС справи № 914/1785/22 та опублікування в Єдиному державному реєстрі судових рішень повного тексту постанови у справі. 
19.09.2024 Великою Палатою Верховного Суду ухвалено постанову у справі № 914/1785/22. 
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 13.10.2025 поновлено провадження у справі №914/2628/23 та в подальшому розгляд справи неодноразово відкладався з підстав, наведених в ухвалах суду.
31.03.2026 в судове засідання з`явилась представник позивача, яка надала пояснення по апеляційній скарзі з врахування постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі № 914/1785/22.
Відповідач (скаржник) – ПП «Джеремі» участі уповноваженого представника в судове засідання 31.03.2026 не забезпечив, причин неявки не повідомив, хоча булв належним чином повідомлентй про час та місце розгляду справи ухвалою суду від 03.03.2026, шляхом надсилання ухвали до електронних кабінетів і така отримана ними 09.03.2026, докази чого наявні в матеріалах справи. 
Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представника відповідача, Західний апеляційний господарський встановив таке.
Рішенням Господарського суду Львівської області від 06.11.2008 у справі №19/202 визнано за ФОП Михайлівим Є.Є. право власності на нежитлове приміщення загальною площею 145,0 кв.м., що знаходиться за адресою м. Львів, вул.. Стрийська, 338 та зобов`язано ОКП Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказане нерухоме майно за ФОП Михайлівим Є.Є. нжитлове приміщення загальною площею 145,0 кв. м., що знаходиться за адресою м. Львів, акл. Стрийська, 338. 
Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2009 у справі № 19/202, яка залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.05.2009, апеляційну скаргу Львівської міської ради задоволено, рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2008 у даній справі скасовано та прийнято нове рішення, яким відмовлено в позові. 
Однак, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 24.02.2009 ОКП ЛМР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєстровано за ПП «Мотор» право власності на нежитлове приміщення загальною площею 145,0 кв м., яке знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Стрийська, 338 (реєстраційний номер майна 25560183).
Реєстрація права власності за ПП «Мотор» відбулася на підставі договору купівлі-продажу між Михайлівим Є.Є. та ПП «Мотор», реєстраційний №107 від 30.01.2009 посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В. 
В подальшому, ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 14.04.2009 було проведено реєстрацію права власності за ПП «Казка 74». 
Реєстрація права власності за ПП «Казка 74» відбулось на підставі договору купівлі-продажу між ПП «Мотор» та ПП «Казка 74», реєстраційний №573 від 10.03.2009, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Стоцко Т.Л. 
Згідно з умовами даного договору №573 від 10.03.2009 ПП «Мотор» продало, а ПП «Казка 74» придбало нежитлове приміщення під літ. «Б-1», що знаходиться за адресою : м. Львів, вул.. Стрийська, 338, загальною площею 145,0 кв.м. 
24.03.2023 державний реєстратор Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області Душек І.М. зареєстрував право власності за ПП «Казка 74» на нежитлову будівлю літ. «Б-1» зв адресою м. Львів, вул. Стритйська, 338 (реєстраційний нгомер об`єкта нерухомого майна: 2711790446060). 
Підставою для здійснення реєстрації був договір купівлі-продажу №573 від 10.03.2009, приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу та довідка від 03.03.2023, видана ФОП Лопушанським М.Р. У вказаній довідці від 03.03.2023 зазначено, що згідно з проведеною інвентаризацією станом на 03.03.2023 загальна площа нежитлової будівлі, позначена в технічному паспорті літ «Б-1» , за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 338, в результаті переобмірів та уточнення площ, становить 162,4 кв.м. Дані нежитлові приміщення №1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9 площею 162,4 кв. м. складають нежитлову будівлю «Б-1». 
Державний реєстратор Солонківської сільської ради Львівського району Львівської області Душек І.М. провів реєстрацію права власності за ПП «Казка74» на нежитлову будівлю.
12.06.2023 ПП «Казка» відчужило спірну нежитлову будівлю на користь ПП «Джеремі», підставою чого є договір купівлі продажу №1113 від 12.06.2023, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Поповичем О.С. 
Отже, позивач стверджує, що станом на дату подання позовної заяви у державному реєстрі права власності на нерухоме майно наявна інформація – реєстрація права власності на нежитлову будівлю в плані під літ. «Б-1» загальною площею 162, 4 кв. м. за ПП «Джеремі» по вул. Стрийській, 338 у м. Львові (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2711790446060). Таким чином, ПП «Джеремі» є належним відповідачем у даній справі, відтак, саме до нього слід заявляти вимогу про звільнення земельної ділянки комунальної власності по вул. Стрийській, 338 у м. Львові з приведенням цієї земельної ділянки у попередній стан, шляхом знесення будівлі загальною площею 162,4 кв. м. (адреса: Львівська область, м. Львів, вул. Стрийська, 338). 
Наведені обставини стали підставою звернення позивача з даним позовом до суду.
При ухваленні постанови колегія суддів керувалася таким.
Згідно зі статтею 13 Конституції України земля та інші природні ресурси є об`єктами права власності українського народу, від імені якого права власника здійснюються органами державної влади та місцевого самоврядування.
Суб`єктами права на землі комунальної власності згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
В силу вимог ч. 1 ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам міст є комунальною власністю.
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні” органи місцевого самоврядування при вирішенні питань місцевого значення, віднесених Конституцією України та законами України до їх компетенції, є суб`єктами владних повноважень, які виконують владні управлінські функції, зокрема, нормотворчу, координаційну, дозвільну, реєстраційну, розпорядчу.
Як суб`єкт владних повноважень - орган місцевого самоврядування Львівська міська рада вирішує в межах закону питання в галузі земельних відносин.
Отже, право комунальної власності на землю (земельні ділянки) виникає і без реєстрації в силу спеціальних вимог закону.
Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі ст. 116, 118, 123, 124 Земельного кодексу України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.
Статтею 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Як зазначалося вище, 27.11.2008 Обласним КП Львівської обласної ради “Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки” було проведено реєстрацію права власності на зазначене вище нежитлове приміщення на підставі рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2008 у справі №19/202 (т-1, а.с.46-55). Надалі вказане рішення було скасовано постановою Львівського апеляційного господарського суду від 02.02.2009, яка залишено без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.06.2009 (т-1, а.с.38-45, 56-63).
Отже, враховуючи, що рішення Господарського суду Львівської області від 06.11.2008 у справі №19/202 було скасовано, відтак, у ФОП Михайліва Є.Є. відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для оформлення права власності на будівлю літ. “Б-1” загальною площею 145,0 м2, що знаходиться за адресою м. Львів, вул. Стрийська, 338, та в подальшому для реєстрації права власності на вказаний об`єкт за ПП “Мотор” та відповідно за ПП “Казка 74”.
Земельна ділянка, на якій розташовано вказане самочинно побудоване нерухоме майно на вул. Стрийська, 338, належить територіальній громаді міста Львова в особі Львівської міської ради, яка належить до земель комунальної власності відповідно до ст.ст. 80, 83 Земельного кодексу України та ст.ст. 26, 60 Закону України “Про місцеве самоврядування в Україні”.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні докази того, що спірна земельна ділянка надавалась у користування чи у власність відповідачу, чи будь-якій іншій особі. Інформація про відсутність належним чином оформленого права користування земельною ділянкою на вул. Стрийській, 338 у м. Львові підтверджується також листом Управління земельних ресурсів департаменту містобудування Львівської міської ради №4-2403-9333 від 12.07.2023 (т-1, а.с.49). Як зазначалося вище, згідно з вказаним листом, відсутня інформація щодо підготовки проектів ухвал Львівської міської ради про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо земельної ділянки для обслуговування нежитлової будівлі (реєстраційний номер майна: 2711790446060) в Управлінні земельних ресурсів.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно зі ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.
Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.
Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.
Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.
Стаття 120 Земельного кодексу України не гарантує прав на земельну ділянку у разі самочинного будівництва об`єкта нерухомості на ній та його відповідної реєстрації.
Порядок набуття права власності на новозбудовану річ (нерухоме майно) регулюється законодавством про містобудівну діяльність та відповідними державними будівельними нормами.
Статтею 331 Цивільного кодексу України визначено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Право власності на нерухомі речі підлягає державній реєстрації (ч. 1 ст. 182 Цивільного кодексу України).
При цьому, згідно з висновками Верховного Суду державна реєстрація права власності на нерухоме майно є одним із юридичних фактів у юридичному складі, необхідному для підтвердження права власності, а самостійного значення для виникнення права власності немає. Така реєстрація визначає лише момент, з якого держава визнає та підтверджує право власності за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення такого права. Зміст приписів ст. 376 Цивільного кодексу України підтверджує неможливість застосування інших, ніж ті, що встановлені цією статтею, способів легітимізації (узаконення) самочинного будівництва та набуття права власності на такі об`єкти.
Реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, яка його здійснила, не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного (постанова Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 910/19726/17, постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 916/2791/13, від 23.06.2020 у справі № 680/214/16-ц).
За приписами ст. 187, 188 Земельного кодексу України контроль за використанням та охороною земель полягає в забезпеченні додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями і громадянами земельного законодавства України.
За змістом ст. 1 Закону України “Про державний контроль за використанням та охороною земель” самовільним зайняттям земельної ділянки є будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.
Право власності чи користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України від 01.07.2004 “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”.
Підпунктом 6 п. 2 ч. 1 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Таким чином, обов`язковою умовою правомірного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на земельну ділянку.
З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правові угоди щодо спірної земельної ділянки між міською радою та відповідачем не укладались.
Отже, законні правові підстави зайняття зазначеної земельної ділянки у останнього набувача права на нежитлову будівлю відсутні, що свідчить про самовільне її зайняття відповідачем.
Оскільки спірне нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці, не відведеній для вказаної мети, та за відсутності доказів того, що спірне нерухоме майно в установленому законом порядку введено в експлуатацію, відсутні правові підстави вважати, що відповідач набув право власності на нього. Відтак, об`єкт нерухомого майна за адресою: вул. Стрийська 338, м. Львів є об`єктом самочинного будівництва.
Враховуючи положення частин 3– 5 статті 376 Цивільного кодексу України, коли власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки (частина 2 статті 152 Земельного кодексу України).
Правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майно залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва (постанова Верховного Суду від 11.06.2024 у справі № 904/4338/21).
Обов`язковому (безальтернативному) знесенню об`єкт будівництва підлягає лише у випадках, якщо такий об`єкт збудовано на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети та/або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи. В усіх інших випадках знесенню передує встановлення можливості перебудови об`єкта будівництва (постанови Верховного Суду від 24.06.2020 у справах №320/5880/18, від 19.09.2023 у справі № 911/1406/20).
Разом із тим за усталеними висновками Верховного Суду особа, яка використовувала земельну ділянку з порушенням прав іншої (власника земельної ділянки), повинна привести земельну ділянку у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд за власний кошт, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства обов`язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, що її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку (постанови від 02.06.2022 у справі № 910/14524/19, від 04.09.2024 у справі № 904/2077/23).
З врахуванням того, що будівництво на спірній земельній ділянці проведено за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, дозвільних документів, які надають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, тому зареєстроване за ПП "Джеремі" спірне нежитлове приміщення є самочинним будівництвом. 
Водночас Львівська міська рада, яка представляє інтереси власника земельної ділянки, не надавала згоди на визнання права власності за ПП "Джеремі" на самочинно збудоване майно і заперечує проти його перебування на землі комунальної власності, у зв`язку з чим звернулася до суду з даним позовом.
Враховуючи те, що розміщення спірного майна на земельній ділянці комунальної власності порушує права власника земельної ділянки, задоволення позову в частині знесення такого майна узгоджується із положеннями статті 152 Земельного кодексу України та приписами частини 4 статті 376 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ч.2 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття в експлуатацію в установленому законодавством порядку. 
В результаті реєстрації права власності на об`єкт на вул. Стрийській, 338 у м. Львові загальною площею 162,4 кв. м. порушено права, майнові інтереси законного власника земельної ділянки - територіальної громади м. Львова в особі Львівської міської ради, яка позбавлена можливості використовувати та розпоряджатися належною їй земельною ділянкою на вул. Стрийській, 338. 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.09.2024 у справі № 914/1785/22, до якої було зупинено дану справу, викладено позицію, згідно з якою, якщо суд дійшов висновку, що право власності позивача на земельну ділянку було порушено незаконною реєстрацією права власності на нерухоме майно за відповідачами, з якими позивач не перебував у зобов`язальних відносинах, державний реєстратор на підставі судового рішення про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, яке набрало законної сили, проводить державну реєстрацію припинення права власності відповідачів, що усуває для позивача перешкоди у здійсненні ним правомочності розпоряджатись своїми земельними ділянками (схожі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 496/1059/18).
Щодо строку позовної давності, то суд апеляційної інстанції зазначає, що судом першої інстанції належним чином досліджено питання такої та встановлено, що оскільки вимоги позивача спрямовані на усунення перешкод у користуванні майном, то відповідно позовна давність та наслідки її спливу не поширюються.
Отже, за наслідками апеляційного перегляду оскаржуваного судового рішення, колегія суддів констатує, що доводи скаржника не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги, ці доводи не спростовують фактів, покладених в основу рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2024 у справі № 914/2628/23.
За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).
Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.
Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу – без задоволення.
З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд 
ухвалив:
1. Апеляційну скаргу Приватного підприємства «Джеремі» від 13.02.2024 - залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Львівської області від 24.01.2024 у справі №914/2628/23 залишити без змін.
3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст. ст. 287-288 ГПК України. 
5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Головуючий суддя Н.М. Кравчук 

Судді О.В. Зварич

О.С. Скрипчук