Справа №  508/306/26
Номер провадження 1-кп/508/27/26

В И Р О К 
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И

09 квітня 2026 року селище Миколаївка
Миколаївський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участі:
при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 , 
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника ОСОБА_5 ,
представника потерпілого ОСОБА_6 ,
під час розгляду у відкритому підготовчому судовому засіданні обвинувального акту у кримінальному провадженні, зареєстрованому у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 12025162260000596 від 04.11.2025 року про обвинувачення 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Скосарівка, Миколаївського району, Одеської області, українця, з середньо-технічною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 , 04.11.2025 року близько о 10:00 год., у нього виник умисел на незаконну порубку дерев.
Реалізуючи свій умисел спрямований на незаконну порубку дерев у полезахисних лісових насадженнях, ОСОБА_4 , умисно, всупереч встановленому порядку заготівлі лісодеревини, без спеціального дозволу на використання лісових ресурсів (лісорубного квитка або ордера) у порушення вимог ст.ст. 4, 69 Лісового Кодексу України, ст. 60 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» та Порядку спеціального використання лісових ресурсів, затвердженого постановою КМУ «Про врегулювання питань щодо використання лісових ресурсів» № 761 від 23.07.2007, на перебуваючому у нього в користуванні автомобілі ВАЗ 2121, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , червоного кольору, із легковим причепом бортовим причепом ПГА1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, прибув до полезахисного лісового насадження, яке розташоване за межами села Ісаєве Березівського району Одеської області, на відстані 5 км. від села, на території Чернівської сільської ради Березівського району Одеської області.
Перебуваючи в полезахисному лісовому насадженні ОСОБА_4 без відповідного дозволу, діючи умисно, за допомогою бензопили марки «FORESTA», модель «FA-62 LX», зеленого кольору шляхом спилювання, здійснив повне відокремлення сиро-ростучого дерева породи «Черешня» від кореня до ступеня припинення росту та здійснив пошкодження дерева породи «Черешня», до ступеня не припинення росту, після чого здійснював розпилювання стовбурів дерев на частини та завантажив розпиляні стовбури та зруб на легковий причеп бортовий ПГА1, реєстраційний номер НОМЕР_2 , червоного кольору, 2004 року випуску, де його злочинні дії були виявлені та припинені працівниками поліції.
Своїми злочинними діями ОСОБА_4 спричинив Чернівській сільській раді Березівського району Одеської області, істотну шкоду в розмірі 41 014,07 гривень.
Таким чином, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, - незаконна порубка дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду.
31.03.2026 року між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , з ініціативи підозрюваного у присутності захисника, адвоката ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості.
Згідно з умовами вказаної угоди, обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у зазначеному діянні і зобов`язався: повідомити всі відомі йому обставини вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України, в судовому засіданні під час розгляду кримінального провадження за його обвинуваченням в суді, а також повністю відшкодувати завдані збитки Чернівській сільській раді Березівського району Одеської області в розмірі 41 014,07 грн.
Сторони угоди за взаємною згодою визначили вид та міру покарання, яке повинен понести обвинувачений у разі затвердження такої угоди, а саме: за ч. 1 ст. 246 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а саме 17000,00 гривень.
На призначення зазначеного покарання обвинувачений погодився.
Відповідно до угоди, обвинуваченому відомо та зрозуміло, що згідно із вимогами ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку. Йому також роз`яснено та є зрозумілими, визначені п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України, підстави для апеляційного оскарження обвинувального вироку, яким затверджена угода про визнання винуватості, а також підстави для касаційного оскарження відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 424 КПК України.
В угоді передбачені наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, встановлені ст. 473 КПК України та наслідки її невиконання.
Представник Чернівської сільської ради Березівського району Одеської області не заперечував проти затвердження угоди про визнання винуватості, цивільний позов просив залишити без розгляду, оскільки шкода відшкодована у повному обсязі. 
Матеріали містять докази, які підтверджують, що заподіяну шкоду добровільно відшкодовано ОСОБА_4 .
Вирішуючи питання щодо наявності підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Згідно п.1 ч.3 ст. 314 КПК України, при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 468, ст. 469 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.
Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про визнання винуватості, дотримані вимоги КК України та КПК України, просить угоду затвердити і призначити обвинуваченому ОСОБА_4 узгоджене в угоді покарання.
Обвинувачений та його захисник в судовому засіданні також просили зазначену угоду затвердити та призначити узгоджене ними покарання, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватими у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України в обсязі підозри, з узгодженою мірою покарання згоден, угода є добровільною. ОСОБА_4 цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди, що передбачені ч. 4 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, які йому були роз`яснені прокурором та судом. Викладені в обвинувальному акті та угоді обставини повністю відповідають фактичним обставинам вчинення злочину.
Кримінальне правопорушення у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_4 визнав себе винуватим, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжкого злочину. Покарання, узгоджене сторонами угоди, відповідає санкції, яка передбачена ч.1 ст. 246 КК України.
Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ст.66 КК України є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.
Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно ст.67 КК України відсутні.
Судом встановлено, що укладення угоди сторонами кримінального провадження є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому, судом з`ясовано, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст укладеної угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, цілком розуміє свої права, визначені абзацами 1 і 3 п.1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, та наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 476 КПК України.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди відповідають вимогам КПК України, КК України та інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов до висновку про наявність правових підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, та призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень).
За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні, що ОСОБА_4 дійсно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 246 КК України, за яким належить призначити обвинуваченому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості покарання.
Згідно з п. 3, 4 ч.1 ст. 96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави; були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.
Також, положеннями ч. 10 ст. 100 КПК України визначено, що застосування спеціальної конфіскації здійснюється тільки після доведення в судовому порядку стороною обвинувачення, що власник (законний володілець) грошей, цінностей та іншого майна знав про їх незаконне походження та/або використання.
Таким чином, з огляду на вказані законодавчі норми спеціальна конфіскація може бути застосована до майна засудженого чи у передбачених КК України у випадках - до майна іншої особи, яке використовувалося як знаряддя вчинення злочину, лише у випадках, якщо власник знав про їх незаконне використання (постанови Верховного Суду від 08 листопада 2022 року у справі № 689/30/21; від 03 серпня 2022 року у справі № 161/5183/20; від 09 квітня 2020 року у справі № 676/2199/19).
Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація застосовується на підставі обвинувального вироку суду.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна.
Як встановлено судом, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 246 КК України, за допомогою бензопили марки «Foresta» моделі «FA-62 LX», зеленого кольору, яка була застосована як знаряддя вчинення даного кримінального правопорушення, при цьому документів на підтвердження її придбання, суду не надано, у зв`язку з чим вказаний предмет підлягає спеціальній конфіскації на підставі ст. 96-1, п.п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 5 ч. 9 ст. 100 КПК України. 
Зруби свіжоспиляних дерев породи «Черешня» у загальній кількості 16 шт., довжиною та діаметром: довжиною 77 см та діаметром 20 см; довжиною 207 см та діаметром 11 см; довжиною 190 см та діаметром 13 см; довжиною 180 см та діаметром 11 см; довжиною 97 см та діаметром 15 см; довжиною 95 см та діаметром 20 см; довжиною 90 см та діаметром 28 см; довжиною 88 см та діаметром 25 см., довжиною 89 см та діаметром 24 см; довжиною 90 см та діаметром 23 см., довжиною 89 см та діаметром 24 см; довжиною 92 см та діаметром 23 см; довжиною 88 см та діаметром 22 см; довжиною 90 см та діаметром 23 см; довжиною 88 см та діаметром 20 см; довжиною 206 см та діаметром 10 см., одержані внаслідок вчинення цього кримінального правопорушення, у зв`язку з чим зазначені лісоматеріали підлягають спеціальній конфіскації на підставі ст. 96-1, п. 1 ч. 1 ст. 96-2 КК України, п. 6 ч. 9 ст. 100 КПК України.
Оскільки речові докази, а саме: зруби свіжоспиляного дерева породи «Дуб звичайний» у кількості 8 шт., довжиною та діаметром: довжиною 98 см та діаметром 20 см; довжиною 78 см та діаметром 33 см; довжиною 89 см та діаметром 32 см; довжиною 89 см та діаметром 29 см; довжиною 89 см та діаметром 29 см; довжиною 71 см та діаметром 25 см; довжиною 76 см та діаметром 24 см; довжиною 90 см та діаметром 33 см., які вилучено з причіпа бортового марки ПГА 1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, 2004 року випуску,не стосуються обставин в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту і угоди про визнання винуватості, тому їх доля не підлягає вирішенню судом у даному кримінальному провадженні.
Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, власником транспортного засобу марки «ВАЗ2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, 1986 року випуску - є ОСОБА_7 , а власником причіпу бортового марки ПГА 1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, 2004 року випуску - є ОСОБА_8 .
За результатом судового розгляду судом не встановлено, а стороною обвинувачення у визначеному КПК України порядку не доведено, що власники зазначених транспортних засобів знали чи могли знати про незаконне використання транспортних засобів під час вчинення кримінального правопорушення. 
Тому, транспортний засіб марки «ВАЗ2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, 1986 року випуску, а також причіп бортовий марки ПГА 1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, 2004 року випуску - підлягають поверненню власникам.
Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування - відсутні. 
Витрати на залучення експерта відсутні.
Цивільний позов залишити без розгляду. 
На підставі наведеного, керуючись статтями 174, 373, 374, 474-475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 31.03.2026 року між прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у кримінальному провадженні № 12025162260000596 від 04.11.2025 року, у присутності захисника адвоката ОСОБА_5 .
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. (сімнадцять тисяч гривень 00 коп.) в дохід держави.
Відповідно до положень ст. 96-1, п. 3 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, шляхом конфіскації у власність держави зруби свіжоспиляних дерев породи «Черешня» у загальній кількості 16 шт., довжиною та діаметром: довжиною 77 см та діаметром 20 см; довжиною 207 см та діаметром 11 см; довжиною 190 см та діаметром 13 см; довжиною 180 см та діаметром 11 см; довжиною 97 см та діаметром 15 см; довжиною 95 см та діаметром 20 см; довжиною 90 см та діаметром 28 см; довжиною 88 см та діаметром 25 см., довжиною 89 см та діаметром 24 см; довжиною 90 см та діаметром 23 см., довжиною 89 см та діаметром 24 см; довжиною 92 см та діаметром 23 см; довжиною 88 см та діаметром 22 см; довжиною 90 см та діаметром 23 см; довжиною 88 см та діаметром 20 см; довжиною 206 см та діаметром 10 см..
Відповідно до положень ст. 96-1, п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію майна, шляхом конфіскації у власність держави: - бензопили марки «FORESTA», моделі «FA-62 LX», зеленого кольору.
Транспортний засіб марки «ВАЗ2121», реєстраційний номер НОМЕР_1 червоного кольору, 1986 року випуску, а також причіп бортовий марки ПГА 1, реєстраційний номер НОМЕР_3 , червоного кольору, 2004 року випуску - повернути власникам.
Документи, матеріали, інформаційні носії надані сторонами провадження – залишити в матеріалах справи.
Цивільний позов залишити без розгляду.
Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді від 06.11.2025 у справі № 494/2464/25 в частині речових доказів, доля яких вирішена судом.
Роз`яснити учасникам провадження, що згідно зі статтею 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 246 КК України.
Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Одеського апеляційного суду через Миколаївський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом 30 днів з моменту його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Прокурору, обвинуваченому, захиснику обвинуваченого, копію вироку вручити негайно після його проголошення.

Суддя         ОСОБА_1