ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 756/14751/25 Суддя (судді) першої інстанції: Саламон О.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Осіпової О.О.,
суддів: Златіна С.В., Кравченка Є.Д.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30 січня 2026 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про адміністративне правопорушення,-

В С Т А Н О В И Л А : 

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови серії ЕНА № 5679088 від 08.09.2025р. про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Вимоги позову обґрунтовано тим, що на підставі постанови командира взводу старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в м. Києві департаменту патрульної поліції Крошка О.О. серії ЕНА №5679088 від 08.09.2025р. її притягнуто до адміністративної відповідальності. 
Відповідно до вказаної постанови позивач керувала транспортним засобом Tesla Model 3 д/н НОМЕР_1 із задніми покажчиками поворотів червоного кольору, що не відповідає вимогам ДСТУ 3649:2010, чим порушила п. 31.1 Правил дорожнього руху України. 
Зазначає, що не здійснювала переобладнання транспортного засобу чи втручання в конструкцію автомобіля, при цьому відповідність усіх пристроїв автомобіля чинним стандартам та нормам підтверджено сертифікатом відповідної установи і первиною реєстрацією автомобіля.
Позивач вважає, що відповідачем було порушено порядок фіксації правопорушення, встановлений наказом МВС України №724 від 28.08.2019р., згідно з яким працівник поліції повинен скласти спеціальний акт перевірки технічного стану колісного транспортного засобу, саме Акт відповідності технічного стану транспортного засобу та його обладнання, однак акт чи будь-який документ про огляд автомобіля складено не було.
Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 30.01.2026р. у задоволенні позову відмовлено, оскільки позивачем не надано доказів на спростування обставин, викладених у оспорюваній постанові, тобто відсутності в її діях порушення Правил дорожнього руху та, як наслідок, відсутності складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КУпАП.
Також у цьому рішенні суд першої інстанції зазначив, що постанова винесена уповноваженою особою, яка мала право розглядати справу про адміністративне правопорушення, з дотриманням правил чинного законодавства, на підставі наявних доказів про адміністративне правопорушення, на основі яких було встановлено винність ОСОБА_1 у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КУпАП, а відтак, відсутні правові підстави для скасування оскаржуваної постанови.
Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки в порушення додатку 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07.11.2015р. №1395 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015р. за № 1408/27853), та ч.3 ст.283 КУпАП працівник поліції не зазначив у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху відомостей про технічний засіб, яким здійснено фото- та відеофіксацію порушення.
Тому, на думку позивача, порушення процедури фіксації правопорушення повинно мати наслідком визнання оскаржуваної постанови про притягнення до адміністративної відповідальності протиправною та її скасування.
Крім того, зазначає, що у розумінні п.31.4.3 ПДР покажчик повороту є саме попереджувальним сигналом, а не зовнішнім світловим приладом. 
Ухвалою Шостого апеляційного адміністративного суду від 04.03.2026р. провадження за апеляційною скаргою було відкрите та встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.
У встановлений судом строк представником відповідача подано відзив на апеляційну скаргу, в якому апеляційну скаргу просить залишити без задоволення, а судове рішення - без змін, посилаючись на те, що в контексті пункту 31.4.3 ПДР, розділу 9 ПДР та п.6.1.5 ДСТУ 3649:2010, таблиці 1 до нього «Покажчик повороту» є назвою приладу зовнішнього світлового та покажчики повороту передній, бічний та задній обов`язково для всіх категорій та на всіх автомобілях мають бути автожовтого кольору, а не червоного, як було на автомобілі, яким керувала позивач. 
Також у відзиві представник поліції погоджується, що вимоги КУпАП зобов`язують контролюючий орган вказувати технічні засоби, якими здійснюється фіксація правопорушення, разом з тим, не зазначення у графі 7 «До постанови додаються» відеозапису як додатку не може спростовувати факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення.
Враховуючи, що від учасників справи не надійшло клопотань про розгляд справи за їх участі, розгляд справи вирішено проводити у порядку письмового провадження.
Згідно зі ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 08.09.2025 старшим лейтенантом поліції 2 взводу 2 роти 2 батальйону 1 полку Управління патрульної поліції в м. Києві Крошком О.О. складено щодо ОСОБА_1 постанову про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн.
Відповідно до вказаної постанови серії ЕНА № 5679088 08.09.2025р. 22 год. 55 хв. по вул. Полярній, 4 у м. Києві ОСОБА_1 керувала транспортним засобом, із задніми покажчиками червоного кольору, що не відповідає вимогам п. 6.1.5 ДСТУ 3649:2010, чим порушено п. 31.1 ПДР, оскільки технічний стан транспортних засобів та їх обладнання повинен відповідати вимогам стандартів, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 121 КУпАП України.
Вказаною постановою від 08.09.2025р. позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн.
Надаючи правову оцінку правильності вирішення судом першої інстанції даного публічно правового спору, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Частиною 1 ст. 121 КУпАП встановлено відповідальність у вигляді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів.
Пунктом 31.4.3 ПДР встановлено заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством за наявності таких технічних несправностей і невідповідності таким вимогам, зокрема, щодо зовнішніх світлових приладів: а) кількість, тип, колір, розміщення і режим роботи зовнішніх світлових приладів не відповідають вимогам конструкції транспортного засобу; б) порушено регулювання фар; в) не горить лампа лівої фари в режимі ближнього світла; г) на світлових приладах немає розсіювачів або використовуються розсіювачі і лампи, що не відповідають типу даного світлового приладу; ґ) на розсіювачах світлових приладів нанесено тонування або покриття, що зменшує їх прозорість чи світлопропускання.
При цьому, відповідно до п.6.1.5 ДСТУ 3649:2010 кількість, колір та наявність ПЗС на КТЗ визначають відповідно до таблиці 1. Так, покажчики повороту передній, бічний та задній обов`язково для всіх категорій та на всіх автомобілях мають бути автожовтого кольору.
Згідно зі ст. 31 Закону України "Про дорожній рух" транспортні засоби, їх частини на комплектуючі вироби, що ввозяться на територію України, підлягають перевірці на відповідність обов`язковим вимогам або повинні мати сертифікат, виданий уповноваженим на це секретаріатом ЄЕК ООН Адміністративним органом із сертифікації дорожніх транспортних засобів. засіб.
Відповідно до ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" державна реєстрація транспортного пошкодження виявилась у дійсному комплексі заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна. , звіркою і, за необхідністю, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортної інспекції, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків.
Пунктом 5.15 правил ЄЕК ООН R48-03 встановлено технічні вимоги щодо кольору світла випромінюваного фарами, а саме: ліхтар заднього ходу - білий, покажчик повороту автожовтий; задній габаритний ліхтар - червоний; задній протитуманний ліхтар червоний.
Відповідно до ст.9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Виходячи із змісту пункту 1статті 247 КУпАП, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
У статті 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Як зазначено вище, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності. Таке провадження спрямоване, зокрема, на своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Відповідач, як представник державного органу, наділеного повноваженнями щодо виявлення та притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності, у своїй діяльності має керуватися виключно законом та діяти відповідно до нього.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Відтак, приписами частини третьої статті 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.
Системний аналіз положень КУпАП дає підстави для висновку, що якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа зобов`язана здобути докази винуватості особи у вчиненні правопорушення.
В іншому випадку застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності будь-яких доказів її протиправної дії чи бездіяльності не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень. Така позиція суду ґрунтується на правових висновках, які зроблені Конституційним Судом України у своєму Рішенні у справі № 23-рп/2010 від 22.12.2010р.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на правовий висновок Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2018р. у справі №524/5536/17 (адміністративне провадження №К/9901/1403/17), згідно з яким відеозапис не може вважатись належним доказом внаслідок того, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено даний відеозапис.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
З наведених норм можна зробити висновок, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення поліцейський зобов`язаний з`ясувати обставини правопорушення, встановити подію і склад адміністративного правопорушення та у винесеній постанові зазначити докази, якими підтверджується подія і склад адміністративного правопорушення, зокрема, у випадку здійснення запису порушення, зазначити технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
Таким чином, сам опис адміністративного правопорушення у постанові не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Лише фіксація вчинення особою адміністративного правопорушення, а не притягнення його до адміністративної відповідальності, підтверджує правомірність накладення відповідачем адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом по справі.
Як встановлено, позивач заперечує вчинення нею порушення Правил дорожнього руху, а отже, обов`язок доказування правомірності винесеної постанови відповідно до частини 2 статті 77 КАС України покладається на відповідача.
З оскаржуваної постанови серії ЕНА № 3300843 від 20.10.2024 вбачається, що доказів вчинення позивачем порушень Правил дорожнього руху у ній не зазначено, графа 7 «До постанови додаються» не заповнена.
Колегія суддів звертає увагу, що з постанови не вбачається, що здійснювався відеозапис та фотофіксація порушення.
При цьому, колегія суддів враховує, що Законом №580-VIII надано право поліції використовувати інформацію відеозапису та фотокартки в якості речових доказів наявності або відсутності факту правопорушення, але наголошує, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис згідно з вимогами статті 73 КАС України не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 13 лютого 2020 року у справі №524/9716/16-а.
Суд апеляційної інстанції також зауважує, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.
Аналогічна правова позиція, викладена у постановах Верховного Суду від 15.11.2018 у справі № 524/5536/17, від 17.07.2019 у справі №295/3099/17, від 05.03.2020 у справі №607/7987/17.
Постанова про притягнення особи до адміністративної відповідальності є офіційним документом - рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду справи про адміністративне правопорушення, в якому, поміж іншого, має бути чітко зазначено опис обставин, установлених при розгляді справ та посилання на норму закону, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення.
Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 21.12.2018 року у справі №263/15738/16-а.
Отже, хоча частиною 1 ст. 40 Закону України "Про Національну поліцію" 
(в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що поліція для виконання покладених на неї завдань та здійснення повноважень, визначених законом, може застосовувати такі технічні прилади, технічні засоби та спеціалізоване програмне забезпечення: фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні прилади та технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, проте сама ж постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. 
Така постанова за своєю правовою природою є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення та підтвердження його наявності достовірними та належними доказами.
Обставини вчинення адміністративного правопорушення повинні підтверджуватися доказами що є належними та допустимими. Застосування адміністративного стягнення до особи за відсутності достатніх доказів не відповідатиме принципу верховенства права і міститиме ознаки свавільного застосування адміністративних повноважень.
Таким чином, наданий відповідачем до суду першої інстанції відеозапис не може бути прийнятий судом в якості належного та допустимого доказу на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення. В свою чергу, оскільки обставина порушення позивачем вимог пункту 31.1 ПДР, п.6.1.5, таблиця 1, ДСТУ 3649:2010 належними та допустимими доказами не підтверджується, то підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за частиною 1 статті 121 КУпАП відсутні.
Інших доказів не наведено та до суду відповідних доказів не надано.
Таким чином, сама по собі постанова про накладення адміністративного стягнення не може слугувати доказом у справі про адміністративне правопорушення та слугувати фактично єдиною підставою для притягнення особи до адміністративної відповідності.
Разом з тим, згідно вимог ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Таким чином, вказаною нормою процесуального закону передбачені повноваження суду щодо скасування рішення суб`єкта владних повноважень та одночасного вирішення питання про закриття справи про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Колегія суддів зазначає, що в даному випадку рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 242 КАС України, оскільки судом першої інстанції не надано належної правової оцінки обставинам справи, доводам сторін у справі, неправильно застосовано норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог слід скасувати та прийняти нову постанову про задоволення позову та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.
Керуючись ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 325 КАС України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. 
Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 30.01.2026р. в адміністративній справі № 756/14751/25 скасувати та прийняти нову постанову.
Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 . 
Визнати протиправною та скасувати постанову командира взводу старшого лейтенанта поліції Управління патрульної поліції в м. Києві Департаменту патрульної поліції Крошка Олександра Олександровича серії ЕНА №5679088 від 08.09.2025р. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 121 КУпАП.
Закрити справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 . 
Постанова набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя О.О. Осіпова

Суддя С.В. Златін

Суддя Є.Д. Кравченко