Справа №358/397/24
Категорія 38
2/295/1405/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі: 
головуючого – судді Кузнєцова Д.В.
з участю секретаря судового засідання Карпішиної С.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

11.03.2024 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за договором №462592-КС-002 від 02.05.2023 в розмірі 90 356,86 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 23 724,56 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 65 457,80 грн., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 1 174,50 грн., та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 02.05.2023 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 був укладений договір №462592-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, який визначений ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало, надало позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку відповідача. 06.05.2023 року між сторонами укладено додаткову угоду №1, відповідно до якої ТОВ «Бізнес Позика» додатково надає відповідачу кредит у розмірі 10 000 грн., комісія з надання якого складає 1 500,00 грн. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором ОСОБА_1 на виконання умов договору здійснила часткову оплату на загальну суму 15 000,00 грн. Позивач посилається на те, що відповідач, отримавши кредитні кошти, умови кредитного договору в повному обсязі не виконала, кредитні кошти в повному обсязі та в установлений графіком строк не повернула, станом на 12.02.2024 року заборгованість за кредитним договором становить 90 356,86 грн, яку просить стягнути на свою користь.
Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 10.06.2024 року позов задоволено частково: стягнуто зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість в сумі 89 182 грн. 36 коп., вирішено питання щодо судових витрат.
Ухвалою суду від 08.01.2026 року скасовано заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 10.06.2024 року у справі №358/397/24 за позовом ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.
Від представника відповідача – адвоката Тисячник Р.Р. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень представник зазначила, що позивачем не надано належних доказів дотримання порядку укладення електронного договору, передбаченого Законом України «Про електронну комерцію». Використання одноразового ідентифікатора (відповідно до ст. 3, 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію») можливе лише за умови реєстрації особи в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції. Однак у матеріалах справи відсутні належні електронні докази (лог-файли, довідки від телекомунікаційних операторів, метадані файлу), які б підтверджували: генерацію кодів UA-9050 та UA-9012 системою в конкретний час; відправку SMS-повідомлення з цими кодами саме на номер телефону відповідача; фактичне введення цих кодів на сайті саме відповідачем. Також позивачем не було надано доказів, що підтверджують дотримання письмової форми правочину та ТОВ «Бізнес Позика» не надало беззаперечних доказів фактичного перерахування кредитних коштів саме на рахунок відповідача. Як доказ перерахування коштів позивач надає документ під назвою «Підтвердження щодо здійснення переказу грошових коштів», однак цей документ виданий ТОВ «Елаєнс», яке є третьою особою, а не кредитодавцем; договір у п. 2.1. та 4.1. передбачає, що кошти надаються безпосередньо кредитодавцем (ТОВ «Бізнес Позика»), і не містить умов про можливість виконання цього зобов`язання іншою установою; надане «Підтвердження» не є первинним бухгалтерським документом (платіжною інструкцією, меморіальним ордером, випискою з рахунку самого кредитодавця), що підтверджує факт списання коштів з рахунку ТОВ «Бізнес Позика» та їх зарахування на рахунок відповідача. Відповідач категорично заперечує проти доведеності перерахування коштів. Позивач у даній справі не надав доказів, які підтверджують, що саме з цими умовами та правилами надання фінансових послуг відповідач ознайомилася і погодилася з ними. Навіть якби договори були укладені належним чином, розрахунок заборгованості, наданий позивачем, є неправомірним, оскільки проценти нараховувались поза межами строку дії договору. Строк дії договору був встановлений до 17.10.2023 року. Проте розрахунок заборгованості здійснено позивачем станом на 12.02.2024 року, тобто значно пізніше закінчення строку кредитування. Умова договору про сплату комісії є нікчемною в цілому (т. 1 а.с. 235-239).
У відповіді на відзив представник позивача - ТОВ «Бізнес Позика» звертав увагу суду на те, що сторони погодились укласти кредитний договір та додаткову угоду з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі, в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію». Кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, не є договором приєднання у розумінні ст. 634 ЦК України. Позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав та надав позичальнику грошові кошти в розмірі 20 000,00 грн. та 10 000,00 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 . ТОВ «Бізнес Позика» не є банківською установою, не відкриває позичальникам банківські рахунки та не випускає на ім`я позичальників банківські картки, тому перерахування кредитних коштів та зарахування платежів позичальників за кредитними договорами зазвичай здійснюється посередниками ТОВ «Бізнес Позика» на підставі відповідних договорів з ними за допомогою платіжних систем посередників. Всі істотні умови кредитного договору, зокрема, тип кредиту, процентна ставка, комісія за надання кредиту (у випадку її встановлення), строк дії кредиту, графік платежів за кредитним договором тощо встановлені не у Правилах надання кредитів чи Паспорті споживчого кредиту (за споживчими кредитами), а у кредитному договорі , який уклав відповідач шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Крім того, позивач не нараховував та не заявляв до стягнення у позовних вимогах жодну неустойку відповідно до ст. 549 ЦК України (у вигляді пені чи штрафів); не нараховував та не заявляв до стягнення жодну форму відповідальності за порушення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України (у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення чи трьох процентів річних від простроченої суми); не нараховував проценти поза межами строку дії кредитного договору (т. 2 а.с. 1-32).
Представник позивача – Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» в судове засідання не з`явилася, у позові та відповіді на відзив просила розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримує.
Відповідач ОСОБА_1 та її представник у судове засідання не з`явилися, у відзиві на позов заявлено клопотання про розгляд справи без їх участі.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності та кожен окремо, дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що 02.05.2023 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №462592-КС-002 про надання кредиту з пропозицією укласти договір (офертою) та прийняттям (акцептою) пропозиції (оферти) щодо укладення договору шляхом обміну електронним повідомленням, які підписані у порядку, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», Правилами про надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика», через особистий кабінет позичальника на сайті кредитодавця (т. 1 а.с. 25-33).
Відповідно до п. 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 20 000,00 грн. на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом .
Строк, на який надано кредит, становить 24 тижні. Стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,14874498, фіксована ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Комісія за надання кредиту становить 3 000,00 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 20 000,00 грн. Термін дії договору: до 17.10.2023. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 51 960,00 грн. Орієнтована реальна річна процентна ставка: 9 127,54%.
Сторони в п. 3 договору кредиту погодили «Графік платежів», відповідно до якого визначено розмір та дату внесення позичальником платежів.
Договір підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9050.
06.05.2023 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №462592-КС-002 від 02.05.2023 року, згідно умов якої кредит збільшено на 10 000,00 грн., сума збільшеного та неповернутого кредиту становить 30 000,00 грн., орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 11 705,20%, орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 77 289,96 грн., комісія за надання додаткової суми кредиту: 1 500 грн. Сторони також узгодили «Графік платежів», яким визначено розмір та дату внесення позичальником платежів (а.с. 56-61).
Додаткова угода до договору підписана електронним підписом одноразовим ідентифікатором UA-9012.
До позовної заяви долучено візуальну форму послідовності дій ОСОБА_1 щодо укладення електронного договору про надання кредиту №462592-КС-002 від 02.05.2023 року та додаткової угоди до нього (а.с. 65-70).
Згідно з доданим банком до позовної заяви розрахунком розмір заборгованості ОСОБА_1 за наданим кредитом станом на 12.02.2024 року становить 90 356,86 грн., яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту в розмірі 23 724,56 грн., суми прострочених платежів по процентах в розмірі 65 457,80 грн., суми прострочених платежів за комісією в розмірі 1 174,50 грн. (а.с. 16-20).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори.
В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
В статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею
Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація, в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.
Згідно частин першої та другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію(оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 частини першоїст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється.
Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
При цьому, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.
За умовами договору №№462592-КС-002 від 02.05.2023 сторони встановили строк кредитування 24 тижні, а саме до 17.10.2023.
З наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості слідує, що позивач нараховував проценти за користування кредитом саме до 17.10.2023, що спростовує твердження відповідача у відзиві про протилежне.
З приводу заперечень відповідача стосовно відсутності доказів одержання нею коштів в якості позики від позивача суд вважає за можливе апелювати до наданих позивачем інформаційної довідки від 29.02.2024 №805/02, зі змісту якої убачається, що через платіжний сервіс «Platon» на картковий рахунок АТ «Ощадбанк» НОМЕР_2 02.05.2023 року буди перераховані кошти в сумі 20 000 грн., а також до довідки ТОВ ФК «Елаєнс» від 28.02.2024, наданої на підтвердження перерахування 06.05.2023 року на картковий рахунок НОМЕР_1 коштів в сумі 10 000 грн. на користь ОСОБА_1 відповідно до кредитного договору №№462592-КС-002 (т. 1 а.с. 110-111).
На виконання ухвали суду листом від 03.05.2024 АТ «Ощадбанк» повідомило Богунський районний суд м. Житомира, що на ім`я ОСОБА_1 емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_1 . Згідно з доданої до листа виписки на згаданий картковий рахунок ОСОБА_1 04.05.2023 та 08.05.2023 надходили кошти в сумі 20 000 грн. та 10 000 грн. відповідно (т. 1 а.с. 140).
Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредитодавець зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі указаній в п. 2.1 договору.
За змістом ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Таким чином, суд вважає, що наявні у матеріалах справи докази свідчать про виконання ТОВ «Бізнес Позика» своїх зобов`язань за кредитним договором №№462592-КС-002, із урахуванням додаткової угоди, та перерахування останнім кредитних коштів на рахунок ОСОБА_1 .
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи на підставі поданих доказів, які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, свідчать про те, що ОСОБА_1 не виконала у повному обсязі передбачених кредитним договором для нього обов`язків по поверненню одержаних в якості кредиту грошових коштів та сплати процентів за користування кредитом, що у свою чергу відповідно до закону та умов договору порушило права ТОВ «Бізнес Позика». Таким чином, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом та процентами.

Разом з тим, суд не вбачає правових підстав для стягнення з відповідача на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за комісією в розмірі 1 174,50 грн., оскільки така вимога не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та досліджених доказах по справі.
Керуючись положеннями ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 07 червня 2023 року у справі № 686/14530/15 (провадження № 61-13299св22), в якій суд касаційної інстанції зауважив, що оскільки сплата позичальником винагороди за надання фінансового інструменту та винагороди за проведення додаткового моніторингу є платою за послуги, що супроводжують кредит в даному випадку, тому пункти договору, які передбачають сплату такої винагороди є нікчемними, у зв`язку з чим підстави для нарахування банком комісії на підставі нікчемних умов договору є безпідставними і вказані кошти не підлягають сплаті позичальником). 
Таким чином, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за комісією за договором, укладеним із ТОВ «Бізнес Позика», належить відмовити, оскільки за умовами кредитного договору така комісія встановлювалась позикодавцем саме за надання кредиту як фінансового інструменту (п. 2.5 кредитного договору, п. 5 додаткової угоди №1).
Додатково судом звернуто увагу, що позивач зарахував сплачені на погашення заборгованості відповідачем кошти в сумі 3 325,50 грн. в рахунок погашення заборгованості за комісією, підтвердженням чого слугує розрахунок заборгованості. Відтак, встановивши, що пункт 2.5 кредитного договору та пункт 5 додаткової угоди №1 до договору, якими передбачалась сплата комісії, є нікчемними, суд вважає за необхідне відняти дану суму коштів із заборгованості відповідача перед позичальником за тілом кредиту та процентами.
Відтак, зі ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість у загальному розмірі 85 856,86 грн. (89 182,36 грн. боргу за тілом кредиту та процентами – 3 325,50 грн., сплачених 18.05.2023 в якості комісії).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 301,76 грн. судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З огляду на викладене та керуючись 3, 6, 207, 509, 526, 530, 626-628, 639, 1048, 1049, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 2-5, 76-81, 89, 141, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість в сумі 85 856,86 грн.
В задоволенні решти вимог позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» суму сплаченого судового збору у розмірі 2 301,76 грн. 
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика», місцезнаходження: 01133, м. Київ, бульвар Л. Українки 26, офіс 411; код ЄДРПОУ: 41084239.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Суддя