Придніпровський районний суд м.Черкаси    
Справа № 711/11972/25
 
Провадження № 2/711/676/26

 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
 
головуючого – судді Булгакової Г.В.,
 
за участю секретаря судового засідання – Кошубінської Л.В.,
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
22.12.2025 позивач ТОВ «ФК «ЄАПБ», в особі представника за довіреністю Грибанова Д.В., звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 11312-04/2025 від 05.04.2025 у розмірі 20 967,10 грн. та судового збору в сумі 2 422,40 грн.
 
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 05.04.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11312-04/2025. У подальшому, 28.08.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено Договір факторингу № 28082025, відповідно до умов якого ТОВ «Стар Файненс Груп» передало (відступило) ТОВ «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «Стар Файненс Груп» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі боржників. Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025, ТОВ «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідачки у розмірі 20 967,10 грн., з яких: 5 700,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 4 617,00 грн. - заборгованість за відсотками; 10 580,10 грн. -заборгованість за штрафами; 70,00 грн. – комісії за видачу кредиту. Всупереч умов кредитного договору відповідачка не виконала свого зобов`язання. Після відступлення позивачу права вимоги до відповідачки, остання не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора. З моменту отримання права вимоги до відповідачки позивачем не здійснювалось нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором № 11312-04/2025 у розмірі 20 967,10 грн.
 
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільна справа передана для розгляду судді Булгаковій Г.В.
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2025 відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - п`ятиденний строк із дня отримання відзиву для подання відповіді на нього. 
 
19.01.2026 представник відповідачки - адвокат Розумовський О.С. подав відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що позивач не надав оригіналу кредитного договору або підтверджень з відповідних облікових систем, які б дозволяли чітко ідентифікували підписання кредитного договору саме відповідачкою. Зокрема, відсутні докази направлення та використання одноразового ідентифікатора відповідачкою для підписання електронного правочину.Також у матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи (платіжні доручення, касові ордери), які підтверджують перерахування кредитних коштів на рахунок відповідачки. Щодо нарахованої комісії представник відповідачки зазначив, що вона є незаконною, тому сума заборгованості має бути зменшена на суму комісії - 570,00 грн., яка вже стягнута з відповідачки. Крім того, нарахування позивачем штрафу у розмірі 10 580,10 грн. суперечить пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який забороняє нарахування штрафів та пені у період дії воєнного стану. Також представник відповідачки звернув увагу на недотриманні позивачем передбаченого законом порядку стягнення заборгованості, зокрема у матеріалах справи відсутні докази надсилання відповідачці досудової вимоги про усунення порушень та дострокове повернення кредиту. 
 
26.01.2026 представник позивача – за довіреністю Омельянова Є.Ю. подала відповідь на відзив, у якій просила задовольнити позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» у повному обсязі. Зазначила, що між сторонами було укладено кредитний договір № 11312-04/2025 в електронній формі. Підписання документа здійснювалося шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (алфавітно-цифрової послідовності), надісланого смс-повідомленням на номер телефону відповідачки. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», такий договір за своїми правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.Кредитні кошти перераховані у безготівковій формі на банківську картку, реквізити якої відповідачка вказала при реєстрації на сайті первісного кредитора. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у кредитодавця, у зв`язку з чим ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може надати оригінал первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею. Відповідачка, як власниця карткового рахунку, на який було перераховано кредитні кошти, має можливість надати виписки для підтвердження або спростування факту отримання коштів, проте таких доказів не надала. 
 
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04.03.2026 витребувано у АТ КБ «ПриватБанк» інформацію щодо належності ОСОБА_1 карткового рахунку № НОМЕР_1 та надходження на нього в період з 05.04.2025 по 06.04.2025 грошових коштів в сумі 5 700,00 грн.
 
25.03.2026 АТ КБ «ПриватБанк» надало запитувану інформацію.
Представник позивача у судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У відповіді на відзив представник позивача – за довіреністю Омельянова Є.Ю. підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу за відсутності представника ТОВ «ФК «ЄАПБ».
 
Відповідачка ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. У відзиві на позовну заяву представник відповідачка – адвокат Розумовський О.С. просив розглядати справу за відсутності відповідачки та її представника.
 
Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд дійшов наступного висновку.
 
Судом встановлено, що 05.04.2025 між ТОВ «Стар Файненс Груп» (далі - товариство) та ОСОБА_1 (далі – клієнт) в електронній формі укладено Договір про надання фінансового кредиту № 11312-04/2025, який підписаний відповідачкою електронним підписом одноразовим ідентифікатором «Y911».
 
Відповідно до пунктів 1.1., 1.2, 1.4. Договору товариство зобов`язалося надати клієнту фінансовий кредит у розмірі 5 700,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а клієнт зобов`язався повернути кредит, комісію за видачу кредиту (в разі застосування) та сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах, визначених цим договором. Тип кредиту – кредит. Мета отримання кредиту - на власні потреби клієнта. Кредит надається строком на 120 днів. Дата надання кредиту 05.04.2025. Наданий кредит клієнт зобов`язаний погасити в останній день строку кредитування – 02.08.2025. За користування кредитом товариством нараховуються проценти в розмірі 0,90% в день на залишок заборгованості, що є платою за користування кредитом та комісія за видачу кредиту в сумі 570,00 грн. (що складає 10,00% від суми кредиту). Тип процентної ставки – фіксована. Тип комісії – одноразова комісія (нараховується одноразово при видачі кредиту в дату видачі кредиту, якщо умови цього договору передбачають сплату комісії за видачу кредиту. 
 
Кредит надається клієнту в безготівковій формі у національній валюті на рахунок клієнта включаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 протягом одного робочого дня з дня прийняття рішення про видачу кредиту. Кредит вважається наданим в день перерахування товариством суми кредиту за вказаними реквізитами (пункт 1.6 Договору).
 
ТОВ «Стар Файненс Груп» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, надавши відповідачці у користування кредит у розмірі 5 700,00 грн., шляхом ініціювання переказу грошових коштів на платіжну картку №  НОМЕР_1 , що підтверджується листом ТОВ «УПР» № 3426_251015151925 від 15.10.2025. 
 
Належність відповідачці платіжної картки №  НОМЕР_2 та зарахування на неї переказу у розмірі 5 700,00 грн. також підтверджується листом АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260307/1625-БТ від 11.03.2026 та випискою по рахунку.
 
З розрахунку заборгованості, сформованого ТОВ «Стар Файненс Груп» за кредитним договором № 11312-04/2025 від 05.04.2025, встановлено, що ОСОБА_1 належним чином не виконала свої зобов`язання за Договором, у зв`язку з чим утворилася заборгованість у розмірі 20 967,10 грн., яка складається з: 5 700,00 грн. – заборгованість за основною сумою боргу; 4 617,00 грн. – заборгованість за відсотками; 10 580,10 грн. – заборгованість за штрафами; 70,00 грн. – комісії за видачу кредиту
 
28.08.2025 між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (далі – фактор) та ТОВ «Стар Файненс Груп» (далі – клієнт) укладено Договір факторингу № 28082025, за умовами якого фактор зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити фактору право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом (плату за процентною ставкою), пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних реєстрах боржників, які формуються згідно Додатку № 1 та є невід`ємною частиною договору. Перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного Реєстру боржників згідно Додатку № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги. Підписаний сторонами та скріплений їх печаткою акт прийому-передачі реєстру боржників підтверджує факт переходу від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною договору. Ціна продажу за договором становить 4 477 294,16 грн.
 
Відповідно до акту прийому - передачі реєстру боржників за Договором факторингу № 28082025 від 28.08.2025 фактор ТОВ «ФК «ЄАПБ» та клієнт ТОВ «Стар Файненс Груп» уклали даний акт про те, що на виконання п. 1.2 Договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025 клієнт передав, а фактор прийняв Реєстр боржників кількістю 6712 після чого, з урахуванням п. 1.2 Договору факторингу, від клієнта до фактора переходять права вимоги заборгованості від боржників і фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей.
 
Згідно з платіжною інструкцією № 23162 від 29.08.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» перерахувало ТОВ «Стар Файненс Груп» кошти у розмірі 4 477 294,16 грн., призначення платежу: оплата за відступлення права вимоги згідно Договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025 без ПДВ.
 
Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу № 28082025 від 28.08.2025 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 за кредитним договором № 11312-04/2025 у розмірі 20 967,10 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу – 5 700,00 грн., заборгованість за відсотками – 4 617,00 грн., заборгованість за штрафами – 10 580,10 грн.; комісія за видачу кредиту – 70 грн.  
 
На час розгляду справи судом, відповідачкою не надано доказів, що свідчать про погашення заборгованості.
 
Правовідносини між сторонами, які виникли на підставі вищенаведених фактичних обставин, регламентуються такими правовими нормами.
 
Відповідно до частин 1 та 2 статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
 
Згідно зі статтею 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).
 
Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
 
Відповідно до частин 1, 2 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
 
Особливості укладання договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
 
Згідно з пунктами 5, 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
 
Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
 
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
 
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Згідно із частиною 6 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
 
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа (пункт 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
 
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Таким чином, укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
 
Згідно із частиною 1 статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
 
За змістом статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
 
Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
 
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
 
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
 
Статями 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.
 
Згідно зі статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
 
Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
 
Статтями 12, 13, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
 
Дослідивши обставини спірних правовідносин, суд встановив, що Договір про надання фінансового кредиту № 11312-04/2025 від 05.04.2025 укладений між сторонами в електронній формі. Акцепт оферти відповідачкою здійснено 05.04.2025 о 17 год. 09 хв. шляхом підписання правочину електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «Y911», який був надісланий на її верифікований номер мобільного телефону.
 
Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором є належним способом підписання електронного договору, що за правовими наслідками прирівнюється до власноручного підпису.
 
Твердження представника відповідачки щодо недоведеності факту підписання договору саме ОСОБА_1 суд оцінює критично та відхиляє з огляду на таке. Процедура укладення кредитного договору передбачала проходження ідентифікації, під час якої було використано персональні дані відповідачки (ПІБ, РНОКПП, паспортні дані), коректність яких стороною відповідача не спростована. Крім того, отримання одноразового пароля (смс-коду) на особистий номер мобільного телефону та подальше його введення в інформаційну систему кредитодавця підтверджує свідому дію особи, спрямовану на виникнення цивільних прав та обов`язків. Представником відповідачки не надано жодних доказів на підтвердження неправомірного використання персональних даних відповідачки або засобів її зв`язку третіми особами (наприклад, доказів втрати телефону чи викрадення паспорта), як і не надано відомостей про звернення до правоохоронних органів із відповідними заявами про шахрайство. За відсутності таких доказів, посилання на можливість підписання договору іншою особою суд вважає безпідставним припущенням.
 
Аналогічно, суд вважає необґрунтованими доводи представника відповідачки про відсутність доказів видачі коштів. Факт виконання кредитодавцем своїх зобов`язань щодо надання кредиту в сумі 5 700,00 грн. підтверджується сукупністю належних доказів: довідкою ТОВ «УПР» № 3426_251015151925 та офіційною відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» № 20.1.0.0.0/7-260307/1625-БТ від 11.03.2026. Отримана на запит суду банківська інформація підтверджує, що платіжна картка № НОМЕР_1 належить відповідачці та на неї у день укладення договору фактично зараховано грошові кошти.
 
Суд наголошує, що згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Відповідачка, маючи безперешкодний доступ до відомостей про стан свого карткового рахунку та банківських виписок, не надала суду жодних контрдоказів, які б спростовували факт надходження коштів або підтверджували їх негайне повернення як помилково отриманих. У силу принципу диспозитивності, сторона відповідача несе ризик настання наслідків, пов`язаних із неподанням доказів у справі. За таких обставин, факт реального отримання кредитних коштів та виникнення заборгованості вважається повністю доведеним.
 
Щодо заперечень проти нарахування комісії за видачу кредиту, суд приходить до наступного. Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Пунктом 1.4. Договору сторони погодили сплату комісії за видачу кредиту у розмірі 570,00 грн. (10,00% від суми кредиту). Оскільки умови договору щодо комісії не визнані недійсними, а законодавство про споживче кредитування не забороняє включення таких платежів до загальної вартості кредиту за згодою сторін, вимога про стягнення залишку комісії у розмірі 70,00 грн. є правомірною та ґрунтується на договірних відносинах.
 
Таким чином, враховуючи, що відповідачка, у порушення умов Договору № 11312-04/2025 від 05.04.2025 не повернула кредитні кошти у встановлений строк та не сплатила нараховані відсотки і комісію, позовні вимоги про стягнення основного боргу (5 700,00 грн), відсотків за користування кредитом (4 617,00 грн) та залишку комісії (70,00 грн) є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі».
 
Щодо стягнення з відповідачки заборгованості за штрафами у розмірі 10 580,10 грн., суд приходить до наступного висновку.
 
У пункті 5.3. Договору № 11312-04/2025 від 05.04.2025 сторони погодили, що у випадку прострочення клієнтом сплати платежів відповідно до термінів, встановлених в графіку платежів, товариство нараховує неустойку у вигляді штрафу: в розмірі 100% від суми простроченої заборгованості на наступний день після терміну сплати, встановленого в графіку платежу, за відповідний розрахунковий (платіжний) період, та до дати погашення заборгованості, з урахуванням обмежень, встановлених чинним законодавством. 
 
Відповідно до частини 1 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.
 
Разом із тим, згідно з пунктом 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
 
Тлумачення пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України свідчить, що законодавець передбачив особливості у регулюванні наслідків прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) певних грошових зобов`язань. Така особливість проявляється: 1) у періоді існування особливих правових наслідків. Таким є період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування; 2) в договорах, на які поширюються специфічні правові наслідки. Такими є договір позики, кредитний договір, договір про споживчий кредит, тобто договори, відповідно до яких позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем); 3) у встановленні спеціальних правових наслідків прострочення виконання(невиконання, часткового виконання). Такі наслідки полягають в тому, що позичальник звільняється від відповідальності, визначеної частиною 2 статті 625 ЦК, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. У разі якщо неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24.02.2022 за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
 
Тобто в період існування особливих правових наслідків - протягом дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування,до позичальника застосовуються особливі наслідки звільнення від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання (невиконання, часткового виконання) кредитних зобов`язань.
 
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 24.11.2024 у справі № 910/10901/23, який, відповідно до положень частини 4 статті 263 ЦПК України, судом застосовується під час ухвалення судового рішення у подібній справі.
 
У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб. У подальшому, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався, зокрема, Указом Президента України № 40/2026 від 12.01.2026 строк дії воєнного стану в Україні продовжено до 04.05.2026.
 
Таким чином, враховуючи, що на момент укладення договору та розгляду справи на території України діє воєнний стан, позивач не мав права нараховувати відповідачці штраф, а тому у задоволенні позовної вимоги про стягнення штрафу у розмірі 10 580,10 грн. слід відмовити.
 
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
 
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 10 387,00 грн., що складає 49,54% від загальної ціни позову (20 967,10 грн.), то із відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 200,05 грн.
 
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 354 ЦПК України, суд,-
 
УХВАЛИВ:
 
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором – задовольнити частково.
 
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, місцезнаходження юридичної особи: вул. Симона Петлюри, буд. 30, м. Київ) заборгованість за кредитним договором № 11312-04/2025 від 05.04.2025 у розмірі 10 387,00 грн. та судовий збір у розмірі 1 200,05 грн., а всього 11 587,05 грн. 
 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
 
Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

 
Головуючий:	  	Г.  В.  Булгакова