Баранівський районний суд Житомирської області    

Справа № 273/558/25
Провадження № 2/273/202/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року Баранівський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Бєлкіної Д.С., секретаря судових засідань Стаднюк В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Баранівка в порядку спрощеного позовного провадження справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, 
ВСТАНОВИВ:
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, просить зменшити розмір аліментів утримуваних з нього на користь  ОСОБА_2  на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) до 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше ніж 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дати подачі позову і до досягнення дитиною повноліття, а судовий наказ у справі №273/1320/20, виданий Баранівським районним судом Житомирської області від 23 червня 2020 року, - відкликати.
В обгрунтування позову зазначив, що 06 травня 2016 року виконавчим комітетом Мар`янівської селищної ради Баранівського району Житомирської області за актовим записом № 2 був зареєстрований шлюб між ним та ОСОБА_4 . Від цього шлюбу народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 04 серпня 2020 року Баранівським районним судом Житомирської області у справі № 273/1319/20 шлюб було розірвано та залишено на проживання неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до її повноліття разом з матір`ю ОСОБА_4 . 23 червня 2020 року Баранівським районним судом Житомирської області у справі №273/1320/20 видано судовий наказ, на підставі якого стягнуто з позивача на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду 23 червня 2020 року та до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовий наказ перебуває на примусовому виконанні, заборгованість по аліментах відсутня. На даний час матеріальне становище позивача значно змінилось у зв`язку зі зміною сімейного стану. 14.03.2024 року він уклав шлюб з ОСОБА_5 . У них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Дружина перебуває на його утриманні та не має можливості працював до досягнення їхнім спільним сином трирічного віку, у зв`язку з чим витрати на утримання сім`ї зросли. Крім того, на спільному проживанні перебуває син ОСОБА_5 - ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сім`я фактично проживає в місті Києві та орендує житло, що підтверджується договором оренди квартири, щомісячна плата за оренду становить 8 000 грн. 
Ухвалою Баранівського районного суду Житомирської області від 15.04.2025 року справу було призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
29.04.2026 року до суду надійшов відзив відповідача, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову. В обгрунтуввння відзиву зазначила, що ОСОБА_1 аліменти на доньку ОСОБА_8 сплачує нерегулярно. Позивач з моменту стягнення аліментів мав заборгованість, регулярно не сплачував, а після того як сплатив заборгованість написав їй, щоб вона перекинула йому кошти назад. Дані обставини підтверджуються квитанціями. ОСОБА_1 працює, має стабільний дохід, а тому має об`єктивну можливість сплачувати аліменти на доньку у встановленому судом розмірі. Вважає, що твердження позивача про те, що через зміну його сімейного стану змінилось його матеріальне становище, оскільки, у нього на утриманні перебуває ще одна дитина і дружина, не можуть бути підставою для прийняття рішення про зменшення розміру аліментів звертає увагу, що всі питання забезпечення інтересів, розвитку, виховання, фінансових потреб дитини фактично покладені на матір - ОСОБА_2 . Позивач не спілкується з донькою, не бере жодної участі у житті ОСОБА_8 і в той же час і не бажає платити аліменти. Вона з донькою проживають за кордоном в Онтаріо (Канада). Вона повторно вийшла заміж, у 2023 році у неї з чоловіком народилась ще одна донька ОСОБА_9 . Ії чоловік створив необхідні і найкращі умови для життя і розвитку обох дітей. Сім`я Хараті з дітьми проживають на орендованій квартирі з 15 липня 2022 року, щороку поновлюючи договір оренди. Розмір на рік орендної плати становить близько 2000,00 доларів, про що надає відповідну виписку. Діти збалансовано харчуються, мають вдосталь одягу, донька ОСОБА_8 всебічно розвивається, займається плаванням, гімнастикою, виступає на конкурсах. Відповідач також зазначила, що позивачем на підтвердження зміни матеріального стану до позовної заяви було долучено копії квитанцій про купівлю засобів гігієни (зубна паста, засоби для купання тощо) на суму 601,48 грн. та дитячого харчування на суму 539,00 грн., що, на її думку не є достатнім доказом погіршення матеріального стану, який обумовлював б необхідність зменшення розміру аліментів, а щодо долученого договору оренди квартири (житлового приміщення) №1 від 14 листопада 2020 року та квитанції про сплату орендної плати за квартиру, в якій позивач проживає разом зі своєю сім`єю, то зазначає, що дані обставини існували ще з часу стягнення аліментів на доньку і у позивача не виникало необхідності у зменшенні розміру аліментів. До відзиву відповідачка надала виписку орендної плати, відомості з АСВП, згідно яких ОСОБА_5 отримує аліменти від ОСОБА_10 , квитанції про перерахунок коштів, фото дитини, свідоцтво про народження доньки ОСОБА_11 . Відповідач також заявила про те, що планує понести витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн. 
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, його представник адвокат Лисканич Д.В. направила до суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача та його представника, просить задовольнити позовні вимоги. 
Відовідач ОСОБА_2 в судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, її преставник адвокат Осадчук Т.С. направила до суду клопотання про розгляд справи у відсутності відповідача та його представника, позов не визнає, просить відмовити. 
Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.9).
Згідно судового наказу, виданого Баранівським районним судом Житомирської області 23.06.2020 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу (заробітку), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду 23 червня 2020 року та до досягнення донькою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судовий наказ перебуває на примусовому виконанні, що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження від 19.05.2021 року , ВП №65468552 ( а.с.11, 12-15).
Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 позивач ОСОБА_1 14.03.2024 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.16). У шлюбі народилася дитина – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 18). 
Згідно довідки ТОВ «Дорн-СБ» від 27.03.2025 року №02-03 ОСОБА_1 працює на даному підприємстві на посаді інженера з 01.10.2024 року і по теперішній час , його заробіток за період з 15.10.2024 року по 31.03.2025 року склав 79200,00 грн. (а.с.19).
Згідно довідки Довбиської селищної ради від 18.03.2025 року №91 склад сім`ї ОСОБА_5 , 1997 року народження, такий: ОСОБА_1 – чоловік, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , – син, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , - син (а.с.20).
Згідно договору оренди квартири від 14.11.2020 року ОСОБА_1 орендує квартиру у м. Київ та сплачує орендну плату в розмірі по 8000,00 грн. щомісячно (а.с.21 – 23). 
У відповідності до статті 4 ЦПК України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно зі статями 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.
Стаття 7 Сімейного Кодексу України визначає, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Сімейні відносини регулюються лише у тій частині, у якій це є допустимим і можливим з точки зору інтересів їх учасників та інтересів суспільства. Регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя.
Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття.
Тобто, обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.
Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Частина 1статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.
Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку.
Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до статей 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.
Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
Враховуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
Отже, у зв`язку із зміною матеріального або сімейного стану, зокрема, платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про зміну розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів, про що також зроблено висновок у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13.
Разом з тим, зменшення або збільшення розміру аліментів є правом, а не обов`язком суду.
Розмір аліментів, визначений судовим наказом Баранівського районного суду Житомирської області 23.06.2020 року у цивільній справі № 273/1320/20, відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення без доведення погіршення майнового становища позивача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, і суперечитиме інтересам дитини.
Діти позивача мають право на гідне та забезпечене життя, а їх батько, у свою чергу, зобов`язаний брати участь у забезпеченні їхнього благополуччя.
Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища відповідача, які б слугували підставами для зменшення розміру аліментів, що в силу положень статей 12,81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком.
Також, суд зазначає, що докази витрат позивача, які він надав суду, позбавляють суд можливості зробити однозначний висновок про погіршення майнового становища позивача, тому визначений судом розмір аліментів на неповнолітню дитину сторін відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає вимогам виваженості, розумності, справедливості та інтересам дитини. 
Крім того, зміна сімейного стану позивача, а саме народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Платник аліментів має подати до суду докази, що факт утримання іншої дитини та її матері дійсно зумовив погіршення майнового становища платника аліментів.
Посилання позивача на утримання дитини дружини від першого шлюбу суд не бере до уваги, оскільки обов`язок утримання такої дитини несе біологічний батько дитини шляхом сплати аліментів, про що і зазначила сама відповідач та надала інформацію з Автоматизованої системи виконавчого провадження про стягнення ОСОБА_10 на користь ОСОБА_5 з 26 серпня 2022 року аліментів на утримання сина ОСОБА_7 (виконавче провадження N 69729089). Тобто на користь дружини позивача стягуються аліменти на утримання ОСОБА_7 , а, отже, позивач не утримує сина ОСОБА_5 і не має як такого обов`язку.
Здійснюючи свої права та виконуючи обов`язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини (стаття 155 СК України).
Також суд зауважує, що виховування дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку, на матір.
Крім того, Європейський суд з прав людини вказав, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року).
Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та другастатті 77 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Належними та допустимими доказами позивачем не підтверджено погіршення його майнового стану, а перебування на утриманні інших дітей не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.
Таким чином, беручи до уваги вищенаведені обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, визначений законом розмір прожиткового мінімуму для дітей від 6 до 18 років, враховуючи право дітей на достойний рівень матеріального забезпечення і обов`язок батьків утримувати дітей до їх повноліття, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з позивача на утримання неповнолітньої дитини, не може бути безпідставно заниженим.
Розглянувши справу в межах заявлених вимог, з урахуванням поданих доказів, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.
Відповідно до положень частини першої статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вимога про стягнення судових витрат, згідно ст. 141 ЦПК України не вирішується, так як в задоволенні позову відмовлено.
Керуючись статтями 141, 180-184,191,192 СК України, статтями 4, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76 - 81, 128, 141, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів - відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Житомирського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складення).
Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення (складення), має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного повного рішення суду. 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя         Бєлкіна Д.С.