Справа № 559/2518/25 
Провадження № 2/559/113/2026 

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
заочне
06 квітня 2026 року          місто Дубно
Дубенський міськрайонний суд Рівненської області в складі головуючої судді Жуковської О.Ю., за участю секретаря судового засідання Джигирей В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дубно справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою -
ВСТАНОВИВ:
І. Стислий виклад позиції учасників. 
1.1 ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики у загальному розмірі 445 414,60 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 20.09.2022 він за усним договором позики передав позичальниці ОСОБА_2 20 000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 2000 грн. щомісячно, а 08.10.2022 ще за одним усним договором позики знову передав відповідачці ще 2 000 доларів США зі сплатою процентів у сумі 200 доларів США за кожні 30 календарних днів до повного виконання зобов`язань. При передачі коштів відповідачкою були написані розписки. Починаючи з першого дня позики і по даний час відповідачка ще не сплачувала йому відсотки та не повернула основну суму боргу за жодним із вказаних договорів. Таким чином, сума боргу відповідачки за договором позики від 20.09.2022 становить: 20 000 грн. основна сума боргу та 66 000 грн. – проценти за повних 33 періоди тривалістю по 30 календарних днів. Сума боргу за договором позики від 08.10.2022 становить: 2000 доларів США (що еквівалентно 83 584,80 грн.) основної суми боргу та 6 600 доларів США (275 829,80 грн.) проценти а повних 33 періоди тривалістю по 30 календарних днів. Тому, просить стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 445 414,60 грн., а також судові витрати у справі. 
1.2 Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений законом строк не скористалася. 
ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі 
Ухвалою суду від 27.06.2025 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 22.07.2025 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Крім того, вказаною ухвалою задоволено клопотання позивача про витребування доказів. 
19.11.2025 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 
Позивач просить розгляд справи проводити у його відсутності та задовольнити позов.
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, на адресу суду повернувся конверт з відміткою пошти «За вказаною адресою адресат відсутній». У відповідності до ст.128 ЦПК України відповідач являється таким, що належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, оскільки поштова кореспонденція направлялася відповідачу за місцем його реєстрації. Крім того, про час та місце розгляду справи повідомлена шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті Судова Влада України. Заяв та клопотань не надала, відзиву не надіслала, про причини неявки не повідомила, тому суд визнає її неявку з неповажних причин та вважає за можливе розглянути справу у її відсутність.
Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Згідно ч.4 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 
Судом встановлено, що 20.09.2022 ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 позику - грошові кошти в розмірі 20 000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 2000 грн. щомісячно за 30 календарних днів до повного погашення боргу. Відповідачкою власноруч складена та підписана вказана розписка від 20.09.2022 (а.с.38).
Крім того, 08.10.2022 ОСОБА_2 взяла у ОСОБА_1 позику - грошові кошти в розмірі 2 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 200 доларів щомісячно за 30 календарних днів до повного погашення боргу. Відповідачкою власноруч складена та підписана вказана розписка від 08.10.2022 (а.с.39).
Таким чином боргові розписки, написані ОСОБА_2 відповідають вимогам закону і породжують правові наслідки, які наступають внаслідок невиконання договору позики та умов, визначених у змісті розписки. Вищезазначені розписки складена від 20.09.2022 та від 08.10.2022 повністю підтверджують як факт отримання відповідачкою коштів за договорами позики, так і зобов`язання останньої повернути ці кошти.
Офіційний курс гривні щодо долара США, встановлений НБУ станом на 25.06.2025 становить 41,7924 грн. за 1 долар США.
Згідно наданого позивачем розрахунку, розмір процентів за договором позики від 20.09.2022 за період з 20.09.2022 по 25.06.2025 становить 66 000 грн., а за договором позики від 08.10.2022 розмір процентів за період з 20.09.2022 по 25.06.2025 становить 6 600 доларів США, що еквівалентно 275 829,80 грн. (а.с.11-12).
Позивачем 19.04.2025 було надіслано ОСОБА_2 письмову вимогу про повернення суми боргу та відсотків за договорами позики, однак така залишилася без належного реагування (а.с.8-10).
IV. Норми права, які застосував суд.
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в постанові від 11 листопада 2015 року № 6-1967цс15, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Аналогічна позиція неодноразово висловлювалася і Верховним Судом у постановах від 10 грудня 2018 року у справі № 319/1669/16, від 08 липня 2019 року у справі № 524/4946/16, від 12 вересня 2019 року у справі № 604/1038/16.
Статтею 204 ЦК України визначено принцип презумпції правомірності правочину - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики позивач надав суду оригінал розписки відповідача від 17.01.2025.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання.
Приписи чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, у якому має бути виражене та виконане зобов`язання (частина перша статті 192, частина перша статті 524, частина перша статті 533 ЦК України), однак не забороняють вираження у договорі грошового зобов`язання в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті, а також на перерахунок грошового зобов`язання у випадку зміни НБУ курсу національної валюти України щодо іноземної валюти.
Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті (частина друга статі 524 ЦК України). Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (частина друга статті 533 ЦК України).
Можливість стягнення боргу в іноземній валюті підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 р. у справі 464/3790/16-ц: «Тому як укладення, так і виконання окремих договірних зобов`язань в іноземній валюті, зокрема позики, не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. З огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України».
Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.
V. Мотивована оцінка і висновки суду.
Суд приходить до висновку, що позивач надав належні та допустимі докази існування між ним та ОСОБА_2 зобов`язальних правовідносин, підтверджено факт укладення договору позики та факт отримання відповідачкою в позику грошових коштів. Наявність оригіналів боргових розписок у позивача (кредитора) свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Дослідивши зміст наданих позивачем розписок, судом встановлено, що сторонами при укладенні як договору позики від 20.09.2022, так і договору позики від 08.10.2022 було досягнуто згоди щодо оплатності користування грошовими коштами. Оскільки в розписках чітко зафіксовано обов`язок відповідачки сплачувати відсотки, такі нарахування є правомірними та відповідають принципу свободи договору. Нарахування відсотків здійснено на фактичну суму заборгованості за ставкою, погодженою сторонами, та за період з дня отримання грошових коштів до дня звернення до суду.
Відповідачкою жодних доказів на спростування доводів позивача, зазначених ним у позові або ж сплати останньому боргу за договором позики, до суду не подано, тому наданий позивачем розрахунок заборгованості приймається судом як достовірний. 
Таким чином, боргові розписки від 20.09.2022 та від 08.10.2022 підтверджують факт укладення договорів позики між сторонами і отримання коштів ОСОБА_2 , як наслідок виникнення у неї обов`язку в їх поверненні. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.
Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору за позовну заяву в розмірі 4 454,15 грн. (а.с.4).
Керуючись ст.ст. 4, 10, 18, 76, 95, 133, 141, 223, 258, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, суд - 
ВИРІШИВ:
позов задовольнити: стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договорами позики у загальному розмірі 445 414 (чотириста сорок п`ять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 60 копійок., з яких:
- за договором позики від 20.09.2022 у розмірі 86 000 (вісімдесят шість тисяч) гривень 00 коп., з яких: 20 000 грн. - основна сума боргу та 66 000 грн. – нараховані відсотки;
- за договором позики від 08.10.2022 у розмірі 359 414 (триста п`ятдесят дев`ять тисяч чотириста чотирнадцять) гривень 80 копійок, з яких: 83 584,80 грн. – основна сума боргу та 275 829,80 грн. – нараховані відсотки.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 4 454 (чотири тисячі чотириста п`ятдесят чотири) гривні 15 копійок..

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дубенського міськрайонного суду Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його підписання. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його підписання до Рівненського апеляційного суду. Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про його перегляд чи апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації АДРЕСА_2 , паспорт серія НОМЕР_2 .

Суддя            О.Ю. Жуковська