КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 березня 2026 року 
м. Київ
єдиний унікальний номер судової справи 757/15955/24
номер провадження № 22-ц/824/6784/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді	Лапчевської О.Ф.,	
суддів	Березовенко Р.В., Мостової Г.І.,	
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2025 року /суддя Саламон О.Б./
у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вимогами про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 12 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено повністю.
Додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2025 року у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сікачова С.Ю. про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат відмовлено /т. 3 а.с. 164-170/.
Не погоджуючись з вказаним додатковим рішенням, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25.12.2025 у справі № 757/15955/24-ц, ухвалити нове додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 60 492,23 грн.
На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що суд помилково відмовив у стягненні витрат на правничу допомогу через формальний підхід до форми оплати (переказ на особисті рахунки партнерів АО «ЛЕКС ФОРС» замість рахунку АО), не дослідив текст договору №11-09/24 від 11.09.2024, де п. 5.10 прямо передбачає оплату на рахунок Керуючого або Старшого партнера АО, не врахував, що докази витрат на суму 37 859,71 грн подано ще 15.07.2025 до дебатів, а решта - 30.11.2025 у межах 5-денного строку після отримання повного тексту рішення 27.11.2025, чим виконано ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Апелянт вказує, що за ч. 3 ст. 137 ЦПК України надано детальний опис робіт про що зазначено в актах: розрахунки годин, вартість, конкретні дії. Судом першої інстанції помилково трактовано дублювання «участі в засіданнях» в різні дати, необґрунтовано відмолено у «гонорарі успіху» 12 000 грн (п. 5.3 договору), поштових витратах, банківських комісіях та судовому зборі за копії відеозаписів. Посилається на постанови ВП ВС від 12.05.2020 № 904/4507/18, КЦС ВС від 14.04.2021 № 757/60277/18-ц, від 31.01.2025 № 758/5917/21, практику ЄСПЛ (Iatridis v. Greece, East/West Alliance Limited v. Ukraine), де гонорар успіху підлягає компенсації за критеріями реальності, необхідності та розумності.
ОСОБА_3 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а додаткове рішення - без змін. Позивач зазначає, що вимоги щодо витрат після 15.07.2025 (22 632,52 грн) залишені без розгляду через пропуск строку ч. 8 ст. 141 ЦПК України, який сплив 17.11.2025, тому апеляція виходить за межі предмета перегляду. Заперечує реальність та співмірність витрат: платежі на особисті рахунки фізосіб без уповноваження в договорі, відсутність детальної розшифровки часу/дій, дублювання позицій, арифметичні розбіжності (189,68 грн заявлено, 181,68 грн підтверджено). Посилається і на те, що «гонорар успіху» не є неминучим до завершення стадії апеляційного розгляду, поштові витрати непропорційні через наявність ЄСІТС. Посилається на постанови ВП ВС від 03.10.2019 № 922/445/19, від 19.02.2020 № 755/9215/15-ц, КЦС ВС від 20.07.2021 № 922/2604/20, практику ЄСПЛ (Baryshevskyy v. Ukraine).
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі, відзиві доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а додаткове рішення - скасуванню на підставі наступного.
Судом встановлено, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.11.2025 у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено повністю. 
30.11.2025 представник ОСОБА_1 подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат на суму 60 492,23 грн (37 859,71 грн за клопотанням від 15.07.2025 та 22 632,52 грн за період після 15.07.2025), долучивши договір № 11-09/24 від 11.09.2024 з АО «ЛЕКС ФОРС», акти, рахунки, платіжні інструкції на рахунки ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Також встановлено, що ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сікачова С.Ю., подану 30.11.2025 що стосуться вимог розподілу судових витрат, понесених після 15 липня 2025 року на суму 22 632 грн. 52 коп., - залишено без розгляду, у зв`язку з пропущенням процесуального строку, передбаченого ч. 8 ст. 141 ЦПК України. /т. 3 а.с. 160-163/
Апелянт вказану ухвалу не оскаржив, тому, за ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, додаткове рішення суду першої інстанції переглядається в частині його оскарження - заявленої суми стягнення у розмірі 37859, 71 грн.
Постановляючи оскаржене додаткове рішення про відмову у цій частині, суд першої інстанції керувався ст. 137 ЦПК України про те, що витрати на правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи з урахуванням співмірності зі складністю справи, часом, обсягом робіт, ціною позову та значенням справи для сторони; ч. 3 ст. 137 ЦПК України про те, що учасник справи подає детальний опис робіт та витрат для визначення розміру витрат; ч. 4 ст. 137 ЦПК України про те, що розмір витрат має бути співмірним, і суд може зменшити або відмовити у відшкодуванні за клопотанням іншої сторони; ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» про те, що гонорар визначається договором, враховуючи складність справи, кваліфікацію адвоката, фінансовий стан клієнта та інші обставини.
Судом першої інстанції відмовлено у стягненні через неналежність доказів, зокрема, платежі здійснювались на особисті рахунки фізичних осіб без уповноваження в договорі, відсутність детальної розшифровки часу/дій, дублювання позицій, арифметичні розбіжності, неспівмірність «гонорару успіху» та витрат на підготовку заяви про додаткове рішення.
Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.
Апеляційний суд наголошує, що доводи апеляційної скарги щодо витрат за заявою від 30.11.2025 р., що стосується вимог розподілу судових витрат, понесених після 15.07.2025 року на суму 22 632,52 грн, апеляційним судом не розглядаються, оскільки виходять за межі предмету оскарження, додатковим рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2025 року вказані вимоги, які залишені без розгляду ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 25 грудня 2025 року не вирішувались, апелянт ухвалу не оскаржив.
Щодо інших витрат, заявлених за клопотанням від 15.07.2025 р. /т. 2 а.с. 205/. апеляційний суд вказує таке.
Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України витрати адвоката, пов`язані з наданням правової допомоги, якщо сторона відповідача їх має на увазі, повинні бути підтверджені відповідними доказами понесення таких витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Судом першої інстанції зроблено передчасний висновок щодо дослідження квитанцій про оплату, оскільки оплата стороною таких витрат правового значення не має та безпідставно проаналізовано ті докази, вимоги за якими залишено без розгляду.
Крім того, за п. 5.10. Договору про надання правничої допомоги /т. 1 а.с. 120/ послуги правничої допомоги, гонорар сплачується готівкою або здійснюється у безготівковому порядку на рахунок Адвокатського Об`єднання або Керуючого партнера Адвокатського Об`єднання, або Старшого партнера Адвокатського Об`єднання. Відповідача в даній справі представляли два адвоката АО «ЛЕКС ФОРС» в особі Сікачов С. Ю. (Керуючий партнер) і Одаренко К. О. (Старший партнер). Отже, судом першої інстанції безпідставно відмовлено у стягненні витрат у зв`язку з оплатою послуг на рахунки адвокатів а не адвокатського об`єднання.
Зауважує апеляційний суд і на те, що у клопотанні від 15.07.2025 р. про долучення доказів щодо витрат, точна сума витрат відсутня, не визначена вона і у прохальній частині. Будь-які суми та розрахунки заявником не приводяться. /т. 2 а.с. 205-206/
Разом з тим, заявник долучає до клопотання два рахунки про надані послуги від 23.09.2024 року та від 02.04.2025 р., які містять чіткий перелік послуг, кількість витраченого часу, проведені дії та суму, на 10000 грн, які були заявлені також з відзивом /т. 1 а.с. 111/ і 12000 грн /т. 2 а.с. 223 зворот, 225/.
Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо)
Отже, апеляційний суд приймає вказані рахунки як належні докази витрат на правову допомогу, що підлягають стягненню у розмірі 22000 грн з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 .
Доводи відзиву ОСОБА_3 на апеляційну скаргу також апеляційний судом не враховуються, оскільки стосуються тих витрат, за якими докази подані з пропуском строку.
Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2025 року - задовольнити частково.
Додаткове рішення Деснянського районного суду міста Києва від 25 грудня 2025 року - скасувати.
Заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Сікачова Сергія Юрійовича про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 22000 грн. витрат на правову допомогу.
В інших вимогах заяви відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: