ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Номер провадження 22-ц/821/475/26	Головуючий по 1 інстанції	
Справа №706/233/24 Категорія: 301030400 	Єщенко О. І. 	
  	Доповідач в апеляційній інстанції	
  	Новіков О. М. 	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Новікова О.М., Василенко Л.І., Карпенко О.В.,
за участю секретаря Костенко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Задояного Юрія Вікторовича на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом першого заступника керівника Уманської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Христинівської міської ради, до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Агро» про витребування земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2024 року перший заступник керівника Уманської окружної прокуратури, в інтересах держави в особі Христинівської міської радизвернувся до суду із вказаним позовом.
В обґрунтування поданого позову зазначав, що у ході здійснення повноважень, передбачених ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Уманською окружною прокуратурою встановлено факт порушення вимог земельного законодавства, що полягає у подвійній безоплатній приватизації ОСОБА_1 земельних ділянок одного виду цільового призначення.
Так, рішенням Осітнянської сільської ради № 4-12/VII від 23.12.2015 ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1916 га з кадастровим номером 7124684700:01:001:0137 по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. 
Цим же рішенням вказана земельна ділянка передана ОСОБА_1 у власність безкоштовно. Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за відповідачем 26.02.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №13546064. 
Згодом, 30.08.2016 ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства у адмінмежах Осітнянської сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району, Черкаської області. 
У вказаній заяві вона зазначила, що право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території України не використала.
Виготовивши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3644 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Осітнянської сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району, Черкаської області, ОСОБА_1 03.08.2017 звернулася із заявою до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про його затвердження. 
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 № 23-6730/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3644 га з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надано у власність ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності зі зміною цільового призначення – для ведення особистого селянського господарства (код ЦПЗ – секція А, підрозділ – 01.03.), розташовану в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області. 
На підставі виданого наказу 25.04.2018 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису 25987044). 
Таким чином, ОСОБА_1 , попередньо реалізувавши своє право на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства шляхом приватизації земельної ділянки площею 0,1916 га (кадастровий номер 7124684700:01:001:0137), повторно, безоплатно, в порушення ст. ст.116, 118, 121 ЗК України отримала у власність земельну ділянку площею 1,3644 га (кадастровий номер 7124684700:02:002:0128) того ж виду користування. 
У зв?язку із зазначеним, наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 № 23-6730/14-17-СГ прийнятий з порушеннями вимог ст. 19 Конституції України, ст. ст. 116, 118, 121 ЗК України, що є протиправним, адже, приймаючи згаданий наказ, Головне управління Держгеокадастру у Черкаській області факт реалізації ОСОБА_1 права на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства не перевірило, чим порушило вимоги земельного законодавства, що призвело до безпідставного вибуття землі із державної власності.
Крім того, 26.04.2018 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно під № 40933711 зареєстровано за СТОВ «Маяк-Агро» право оренди земельної ділянки площею, 1,3644 га з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 на підставі договору оренди від 26.04.2018, укладеного між ОСОБА_1 та СТОВ «Маяк-Агро» строком на 20 років (номер запису про інше речове право 25997995). 
На даний час земельна ділянка з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 перебуває у фактичному користуванні СТОВ «Маяк-Агро». 
Тому при встановленні підстав для витребування земельної ділянки у ОСОБА_1 також наявні підстави для її витребування у СТОВ «Маяк-Агро», якому спірна земельна ділянка передана в оренду, адже орендар земельної ділянки безумовно є її володільцем, у зв?язку з чим порушує право дійсного її власника. 
Витребування спірної земельної ділянки лише у співвідповідача ОСОБА_1 не призведе до припинення незаконного володіння цією земельною ділянкою з боку СТОВ «Маяк-Агро» та її повернення у фактичне володіння Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області, оскільки це не буде ефективним та достатнім способом захисту. 
Враховуючи те, що наказ Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 № 23-6730/14-17-СГ, яким затверджено проект землеустрою та надано у власність ОСОБА_1 земельну ділянку площею 1,3644 га (кадастровий номер 7124684700:02:002:0128) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, є незаконним, зазначена земельна ділянка підлягає витребуванню у ОСОБА_1 та СТОВ «Маяк-Агро» у комунальну власність. 
Зважаючи на те, що земельна ділянка площею 1,3644 га з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 незаконно вибула із земель державної власності, які, з урахуванням законодавчих змін, наразі вважаються землями комунальної власності територіальних громад, тому спірна земельна ділянка повинна бути витребувана на користь Христинівської міської ради.
На підставі викладено прокурор просив суд:
-витребувати у ОСОБА_1 на користь Христинівської міської ради земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 площею 1,3644 га, розташовану в адміністративних межах Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області;
-витребувати у Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк-Агро» на користь Христинівської міської ради земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 площею 1,3644 га, розташовану в адміністративних межах Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області.
Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2025 року позов задоволено.
Витребувано у ОСОБА_1 на користь Христинівської міської ради земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 площею 1,3644 га, розташовану в адміністративних межах Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області.
Витребувано у СТОВ «Маяк-Агро» на користь Христинівської міської ради земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 площею 1,3644 га, розташовану в адміністративних межах Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області.
Стягнуто із ОСОБА_1 та СТОВ «Маяк-Агро» на користь Черкаської обласної прокуратури сплачений судовий збір у розмірі по 3 028 грн. з кожного.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що, зважаючи на те, що земельна ділянка площею 1,3644 га з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 незаконно вибула із земель державної власності, які, з урахуванням законодавчих змін, вважаються землями комунальної власності територіальних громад, власником вказаної спірної земельної ділянки є Христинівська міська рада. 
ОСОБА_1 з порушенням отримала земельну ділянку з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, тобто встановлено факт незаконного її вибуття від належного власника.
Власник має право реалізувати своє право на захист шляхом звернення до суду з вимогою про витребування свого майна із чужого незаконного володіння із дотриманням вимог, передбачених Цивільним кодексом України.
На даний час земельна ділянка з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 перебуває у фактичному користуванні СТОВ «Маяк-Агро».
Витребування спірної земельної ділянки лише у ОСОБА_1 не призведе до припинення незаконного володіння цією ділянкою з боку СТОВ «Маяк-Агро» та її повернення у фактичне володіння Христинівської міської територіальної громади Уманського району Черкаської області, оскільки це не буде ефективним та достатнім способом захисту, що відповідає позиції, викладеній у Постанові Верховного Суду від 17.11.2021 у справі № 672/386/20.
Майно підлягає витребуванню у останнього набувача без необхідності визнання недійсними останніх правочинів щодо такого майна. При цьому, витребування спірної земельної ділянки також у орендаря, який виступає користувачем земельної ділянки, тобто останнім набувачем, відповідатиме меті віндикаційного позову, спрямованого на захист прав власника.
Зважаючи на те, що земельна ділянка площею, 1,3644 га з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128, яка вибула від її власника незаконно та на даний час перебуває у оренді СТОВ «Маяк-Агро», вона підлягає витребуванню як у ОСОБА_1 , так і у СТОВ «Маяк-Агро».
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 – адвокат Задояний Ю.В. оскаржив його в апеляційному порядку.
Вказав, що оскаржуване рішення є необґрунтованим, незаконним, таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, постановленим з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції проігнорував обставину існування рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 16.06.2023 року у справі № 706/183/21, яким відмовлено повністю у позові керівнику Уманської окружної прокуратури в інтересах держави до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 , СТОВ «Маяк-Агро» про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки. Предметом розгляду у справ була саме земельна ділянка з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128, прокурор покликався на незаконність підстави набуття права на земельну ділянку відповідачем ОСОБА_1 . В обґрунтування позову керівник Уманської місцевої прокуратури посилався на ті ж самі обставини, що і нинішньому позові.
Єдина відмінність у цих справах полягає у позивачеві. У справі №706/183/21 позивачем виступав ГУ Держгеокадастру у Черкаській області, а у справі № 706/233/24 відповідно - Христинівська міська рада.
Прокурор для подачі цього позову використав зміни в національному законодавстві, оскільки з моменту передачі земельної ділянки відповідачу ОСОБА_1 змінився розпорядник земель комунальної власності, замість Держгеокадастру таким розпорядником виступає Христинівська міська рада, але таким розпорядником вона виступає лише з 2021 року.
Вказує, що законність набуття права власності на земельну ділянку не є предметом дослідження у цій справі, не містить позовних вимог такого характеру.
Більше того, правомірність отримання відповідачем спірної земельної ділянки підтверджена рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 16.06.2023 року у справі №706/183/21.
У відзиві на апеляційну скаргу Уманська окружна прокуратура вказує, що рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 16.06.2023 року у задоволенні позову прокурора відмовлено.
Так, Уманською окружною прокуратурою у 2021 році подано до суду позов в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 , СТОВ «Маяк-Агро» про визнання незаконним та скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд не погодився з визначеним прокурором способом захисту, та тим, що прокурор подав позов самостійно, а відповідачем, серед інших, визначив ГУ Держгеокадастру у Черкаській області. Тобто, на думку суду, позов був фактично пред`явлений державою (в особі прокурора) до неї самою (в особі Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області).
Оскільки спірна земельна ділянка сільськогосподарського призначення належала до державної власності та розташована в межах Черкаської області, тому її розпорядником на момент передачі у власність був територіальний орган Держгеокадастру – Головне управління Держгеокадастру в Черкаській області, який і допустив порушення вимог чинного законодавства.
Отже, з огляду на зазначене, а також ту обставину, що порушення допущено саме Головним управлінням Держгеокадастру у Черкаській області, до повноважень якого законодавством було віднесено здійснення державної політики в сфері земельних відносин, а також державного нагляду в агропромисловому комплексні в частині дотримання земельного законодавства, у прокурора були наявні усі підстави вважати, що суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено повноваження щодо захисту порушених інтересів держави, відсутній.
Таким чином, за даних обставин, з урахуванням чинного на той час законодавства, Уманською окружною прокуратурою були наявні підстави для звернення прокурора до суду захистом інтересів держави в якості самостійного позивача без визначення органу, уповноваженого представляти інтереси держави у спірних правовідносин.
Проте, після пред`явлення вказаного позову прокурором, 27.05.2021 набрали чинності окремі положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 №1423-ІХ та відповідно до п. 24 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.
За правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 22.05.2019 у справі №640/7778/18 позови вважаються тотожними, якщо у них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови одночасно збігаються складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду.
Різниця в сторонах, поданих у позові до Уманського міськрайонного суду з іншою позовною вимогою означає, що ці позови є різними.
У відзиві на апеляційну скаргу СТОВ «Маяк-Агро» зазначає, що Уманська окружна прокуратура не мала підстав подавати новий позов до ОСОБА_1 та СТОВ «Маяк-Агро», а за наявності відповідних підстав, мала б залучити Христинівську міську раду до участі у розгляді справи №706/183/21. Відповідно суд першої інстанції, за правилами встановленими ЦПК України, зобов`язаний був закрити провадження у справі згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України. 
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд доходить наступних висновків.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.
Оскаржуване рішення суду відповідає зазначеним вимогам закону.
Судом встановлені наступні фактичні обставини справи.
Рішенням Осітнянської сільської ради № 4-12/VII від 23.12.2015 ОСОБА_1 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1916 га з кадастровим номером 7124684700:01:001:0137 по АДРЕСА_1 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.
Відповідно до зазначеного рішення вказана земельна ділянка передана ОСОБА_1 у власність безкоштовно.
Право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано за ОСОБА_1 26.02.2016 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 13546064.
30.08.2016, незважаючи на використане право приватизації земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, ОСОБА_1 звернулася із заявою до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,4 га у приватну власність для ведення особистого селянського господарства у адмінмежах Осітнянської сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області. У вказаній заяві вона зазначила, що право на приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території України не використала.
Виготовивши проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3644 га у власність для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Осітнянської сільської ради (за межами населеного пункту) Христинівського району Черкаської області, ОСОБА_1 03.08.2017 звернулася із заявою до ГУ Держгеокадастру у Черкаській області про його затвердження.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 № 23-6730/14-17-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,3644 га з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства та надано у власність ОСОБА_1 вищевказану земельну ділянку із земель сільськогосподарського призначення державної власності зі зміною цільового призначення – для ведення особистого селянського господарства (код ЦПЗ – секція А, підрозділ – 01.03.), розташовану в адміністративних межах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області.
На підставі виданого наказу 25.04.2018 за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових пав на нерухоме майно (номер запису 25987044).
Відповідно до Ухвали Христинівського районного суду Черкаської області від 09.06.2021 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності та закрито кримінальне провадження за її обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, у зв`язку із звільненням обвинуваченої від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.
Так, матеріали справи, яка переглядається, свідчать про те, що спірна земельна ділянка, кадастровий номер 7124684700:02:002:0128, на момент її передачі у приватну власність ОСОБА_1 на підставі наказу ГУ Держгеокадастру у Черкаській області від 15.08.2017 року № 23-6730/14-17-СГ перебувала у державній власності.
Однак 27 травня 2021 року набув чинності Закон України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», яким, зокрема доповнено розділ X «Перехідні положення» ЗК України пунктом 24, відповідно до якого, з дня набрання чинності цим пунктом землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель: а) що використовуються органами державної влади, державними підприємствами, установами, організаціями на праві постійного користування (у тому числі земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні державних лісогосподарських підприємств, та земель водного фонду, що перебувають у постійному користуванні державних водогосподарських підприємств, установ, організацій, Національної академії наук України, національних галузевих академій наук); б) оборони; в) природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення в межах об`єктів і територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, лісогосподарського призначення; г) зони відчуження та зони безумовного (обов`язкового) відселення території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи; ґ) під будівлями, спорудами, іншими об`єктами нерухомого майна державної власності; д) під об`єктами інженерної інфраструктури загальнодержавних та міжгосподарських меліоративних систем державної власності; е) визначених у наданих до набрання чинності цим пунктом дозволах на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок, наданих органами виконавчої влади з метою передачі земельних ділянок у постійне користування державним установам природно-заповідного фонду, державним лісогосподарським та водогосподарським підприємствам, установам та організаціям, якщо рішення зазначених органів не прийняті. Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. Інші земельні ділянки та землі, не сформовані у земельні ділянки, переходять у комунальну власність з дня набрання чинності цим пунктом.
Отже, у силу положень пункту 24 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, незаконно відчужена земельна ділянка, кадастровий номер 7124684700:02:002:0128, яка розташована в адмінмежах Осітнянської сільської ради Христинівського району Черкаської області, мала відноситись до земель комунальної власності у розпорядженні Христинівської міської ради.
Таким чином, зважаючи на те, що земельна ділянка площею 1,3644 га з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128 незаконно вибула із земель державної власності, які, з урахуванням законодавчих змін, вважаються землями комунальної власності територіальних громад, власником вказаної спірної земельної ділянки є Христинівська міська рада.
Статтею 81 Земельного кодексу України визначено, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.
Порядок отримання громадянами у власність земельних ділянок регламентовано нормами статтями 116, 118, 121 ЗК України.
У відповідності до положень частини четвертої статті 116 ЗК України передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, проводиться один раз по кожному виду використання.
Відповідно до частини першої статті 121 ЗК України, громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.
Передбачена положеннями статей 116, 121 ЗК України одноразовість отримання земельної ділянки у власність означає, що особа яка скористалася своїм правом і отримала у власність земельну ділянку меншу від граничної площі, передбаченої статтею 121 ЗК України, не має правових підстав для отримання у власність земельної ділянки цього ж цільового призначення вдруге.
Земельна ділянка може бути передана громадянину на підставі його звернення.
Із ухвали Христинівського районного суду Черкаської області, обвинувального акту у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_1 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України, внесеному до ЄРДР за № 42020251100000025 від 17.06.2020, та з Витягу з ЄРДР по кримінальному провадженні за № 42020251100000025 від 17.06.2020 вбачається, що ОСОБА_1 повідомила неправдиві відомості з метою отримання у власність безоплатно земельної ділянки 03.08.2017, згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності на земельну ділянку за нею зареєстроване 25.04.2018.
Під час вирішення спору суд правильно встановив, що ОСОБА_1 набула у 2018 році у приватну власність спірну земельну ділянку із земель державної власності (яка наразі відноситься до комунальної власності Христинівської міської ради) у порушення вимог земельного законодавства, оскільки нею вже було використано право на безоплатну приватизацію земельної ділянки одного виду використання - для ведення особистого селянського господарства.
Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.
У разі задоволення позовної вимоги про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння суд витребовує таке майно на користь позивача, і таке рішення суду є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за відповідачем (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).
Можливість власника реалізувати його право витребувати майно від добросовісного набувача згідно зі статтею 388 ЦК України залежить від того, на якій підставі добросовісний набувач набув це майно у власність, а у разі набуття його за оплатним договором - також від того, як саме майно вибуло з володіння власника чи особи, якій власник це майно передав у володіння. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках (частина третя статті 388 ЦК України). Коло підстав, за яких власник має право витребувати майно від добросовісного набувача, є вичерпним (частини перша-третя статті 388 ЦК України).
Власник, з дотриманням вимог статей 387 і 388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника.
Такі правові висновки висловлені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), від 22 січня 2020 року у справі № 910/1809/18 (провадження № 12-148гс19).
Схожі за змістом правові висновки містяться й у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц (провадження № 14-2цс21).
Отже, прокурором обрано належний спосіб захисту права власності на земельну ділянку шляхом її витребування.
Зважаючи на те, що земельна ділянка площею, 1,3644 га з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128, яка вибула від її власника незаконно та на даний час перебуває у оренді СТОВ «Маяк-Агро», вона підлягає витребуванню як у ОСОБА_1 , так і у СТОВ «Маяк-Агро».
Це узгоджується із позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 24.09.2025 року у справі №945/1094/23.

Щодо тотожності позовних вимог
В апеляційній скарзі представник відповідача - Задояний Ю.В., як на одну із підстав для скасування спірного рішення суду вказував на те, що набрало законної сили рішення Христинівського районного суду Черкаської області від 16.06.2023 року у справі №706/183/21, предметом розгляду якого були вимоги прокурора про витребування земельної ділянки з кадастровим номером 7124684700:02:002:0128, а тому є підстави для закриття провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 255 ЦПК України.
Як вбачається із матеріалів справи судовим рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 16.06.2023 року у справі №706/183/21 у задоволенні позову керівника Уманської окружної прокуратури в інтересах держави до Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області, ОСОБА_1 , СТОВ «Маяк-Агро» про визнання незаконним та скасування наказу, скасування рішення про державну реєстрацію права власності, витребування земельної ділянки відмовлено повністю.
Відмовляючи у задоволенні позову у частині витребування земельної ділянки, суд першої інстанції виходив з того, що прокурор, діючи в статусі позивача, просив суд витребувати земельну ділянку у СТОВ «Маяк-Агро». Однак, не вказав на користь якої особи така земельна ділянка має бути витребувана та на яких підставах. Ураховуючи, що прокурор у спірних правовідносинах повноваженнями розпорядника чи власника земельної ділянки не наділений, а виступає у справі в інтересах держави в статусі позивача без визначення органу, уповноваженого представляти інтереси держави у спірних правовідносинах, обраний ним спосіб захисту суд вважав неефективним для захисту порушеного права/інтересу позивача.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.
Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.
Відповідно до наведеної норми права позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
За змістом норм ЦПК України предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.
Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права.
Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.
Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21), від 19 січня 2022 року у справі № 766/4505/20 (провадження № 61-14440св21).
Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядалися судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Зважаючи на обставини справи, колегія суддів доходить висновку, що у даній справі та справі №706/183/21 є різним суб`єктний склад учасників справи. Також, у розглядуваній справі вимоги про витребування земельної ділянки заявлені як до СТОВ «Маяк-Агро», так і до ОСОБА_2 , а тому позови відрізняються і за предметом позову, оскільки у справі №706/183/21 дані вимоги були заявлені лише до СТОВ «Маяк-Агро». 
Тож підстави вважати вказані позови тотожними відсутні.
Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скарги без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржуване рішення - залишенню без змін.
Керуючись ст. ст. 35, 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 – адвоката Задояного Юрія Вікторовича – залишити без задоволення.
Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24 листопада 2025 року - залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Повний текст постанови складено 16 березня 2026 року.

Судді: