ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2026 року м.Дніпро Справа № 908/1614/25
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Іванова О.Г. (доповідач), 
суддів: Мороза В.Ф., Чередка А.Є., 
при секретарі судового засідання: Логвиненко І.Г.
представники сторін:
від прокуратури: Щербина С.О. (в залі суду); 
від позивача: не з`явився;
від відповідача: не з`явився;
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області та Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” на рішення  Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 (суддя Федько О.А., повний текст якого підписаний 03.10.2025) у справі № 908/1614/25
за позовом: Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області м. Запоріжжя в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, -
позивача: Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області Запорізька область, Запорізький район, с. Степне
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” Запорізька область, Запорізький район, с. Степне
про визнання недійсним договору оренди, зобов`язання повернути земельні ділянки,

ВСТАНОВИВ:
До Господарського суду Запорізької області надійшла позовна заява Першого заступника керівника Запорізької окружної прокуратури Запорізької області в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах: Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” про:
- визнання недійсним договору оренди землі № 08/5 від 29.08.2023, кадастрові номери земельних ділянок 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га та 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га, укладеного між Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області та Товариством з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ”, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 04.09.2023 за номерами записів про інше речове право: 51644970, 51645429, 51645868 (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 2295111423221, 2295125023221, 2295135423221).
- зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” повернути Степненській сільській раді Запорізького району Запорізької області земельні ділянки з кадастровим номером 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га та з кадастровим номером 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га, які розташовані: Запорізька область, Запорізький район, Степненська територіальна громада.
В якості підстави для звернення з позовом прокурор зазначив, що між Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області та ТОВ “Кайрос Агроінвест” укладено договір оренди землі № 08/5 від 29.08.2023, за умовами якого Степненська сільська рада Запорізького району Запорізької області передала в строкове платне користування ТОВ “Кайрос Агроінвест” земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га, 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га, які розташовані: Запорізька область, Запорізький район, Степненська територіальна громада.
Втім, за твердженням прокурора, такий договір в порушення приписів ст.ст. 116, 122, 124, 134 Земельного кодексу України укладено без проведення процедури земельних торгів та без прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо передачі земельних ділянок в оренду. 
З урахуванням наведеного прокурор вважає, що договір оренди землі №08/5 від 29.08.2023 підлягає визнанню недійсним в судовому порядку на підставі ст. 203, частини 1 ст. 215 ЦК України та просить застосувати наслідки недійсності вказаного договору шляхом повернення земельної ділянки орендарем орендодавцю на підставі ст. 216 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/1614/25 позов задоволено повністю.
Визнано недійсним договір оренди землі № 08/5 від 29.08.2023, укладений між Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області та Товариством з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ”, на підставі якого до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 04.09.2023 внесено записи про інше речове право за номерами 51644970, 51645429, 51645868 про право оренди земельних ділянок кадастрові номери 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га та 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га (реєстраційні номери об`єктів нерухомого майна 2295111423221, 2295125023221, 2295135423221).
Зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” повернути Степненській сільській раді Запорізького району Запорізької області земельні ділянки з кадастровим номером 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га та з кадастровим номером 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га, які розташовані: Запорізька область, Запорізький район, Степненська територіальна громада.
Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Запорізької окружної прокуратури Запорізької області кошти, витрачені на сплату у 2025 році судового збору при здійсненні представництва інтересів держави, у розмірі 4 844,80 грн. 80 коп. 

Не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулась Степненська сільська рада Запорізького району Запорізької області, в якій просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, Скаржник вказує на те, що:
- позов не містить обґрунтування недодержання сторонами в момент вчинення правочину приписів ст. 215 ЦК України, а відтак, відсутні підстави для визнання договору оренди недійсним та повернення земельних ділянок територіальній громаді;
- прокурором обраний неналежний спосіб захисту порушених прав;
- прокурором не доведено наявність підстав, передбачених статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», для звернення з цим позовом до суду.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.11.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Мороз В.Ф., Чередко А.Є. 
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 04.11.2025 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи.
05.11.2025 матеріали справи № 908/1614/25 надійшли до апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2025 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
14.11.2025 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 06.11.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги до якої додано платіжну інструкцію № 271 від 07.11.2025 про оплату 9084,00 грн. та докази направлення апеляційної скарги іншій стороні у справі.
Ухвалою від 19.11.2026 відкрито апеляційне провадження у справі № 908/1614/25 за скаргою Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.03.2026, сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань.
Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури надав відзив, в якому просить апеляційну скаргу Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/1614/25 без змін.
Вважає, що спірний договір оренди землі укладено без прийняття відповідного рішення Степненською сільською радою щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091 у користування та без проведення земельних торгів, що не відповідає вимогам ст. ст. 116, 124, 134, 135 Земельного кодексу України та ст. ст. 26 , 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Крім того, не погодившись із зазначеним рішенням, до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ”, в якій просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове рішення, яким відмовити в позові.
Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник вказує на те, що договір оренди землі №08/5 від 29.08.2023 містить всі істотні умови договору оренди землі, визначені ЦК України та Законом України “Про оренду землі”; прокурор не отримав від Степненської сільської ради відмову від здійснення своїх представницьких повноважень в суді, згоду на подання позову; від сільської ради до орендаря не надходило повідомлень про намір розірвати договір.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.10.2025 для розгляду справи визначена колегія суддів у складі: головуючого судді – Іванова О.Г. (доповідач), судді – Мороз В.Ф., Чередко А.Є.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 29.10.2025 витребувано з Господарського суду Запорізької області матеріали справи №908/1614/25; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи.
05.11.2025 матеріали справи № 908/1614/25 надійшли до апеляційного господарського суду.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 06.11.2025 (суддя – доповідач Іванов О.Г.) апеляційну скаргу відповідача залишено без руху. Скаржнику наданий строк (10 днів) для усунення недоліків апеляційної скарги відповідно до ч. 2 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.
19.11.2025 на адресу суду від скаржника, на виконання вимог ухвали від 06.11.2025 надійшла заява про усунення недоліків скарги до якої додано платіжну інструкцію № 15 від 14.11.2025 про оплату 9084,00 грн. та докази направлення апеляційної скарги іншим стороні у справі.
Ухвалою від 24.11.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №908/1614/25 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ”; розгляд справи призначено у судовому засіданні на 26.03.2026, сторонам встановлений строк для подачі відзиву, заяв, клопотань; скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” на рішення суду приєднано до апеляційної скарги Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення для спільного розгляду зі скаргою позивача.
Заступник керівника Запорізької обласної прокуратури надав відзив, в якому просить апеляційну скаргу Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/1614/25 без змін.
Вважає, що спірний договір оренди землі укладено без прийняття відповідного рішення Степненською сільською радою щодо передачі земельних ділянок з кадастровими номерами 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091 у користування та без проведення земельних торгів, що не відповідає вимогам ст. ст. 116, 124, 134, 135 Земельного кодексу України та ст. ст. 26 , 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

25.03.2026 від представників Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” та Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області надійшли клопотання про відкладення розгляду справи.
Колегія суддів відмовила у їх задоволенні, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 11, 12 ст. 270 ГПК України, суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, стосовно якого немає відомостей щодо його повідомлення про дату, час і місце судового засідання, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки будуть визнані судом поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
В даному випадку, судом дотримано основних засад господарського судочинства, забезпечена рівність учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, забезпечено право на апеляційний перегляд рішення суду. Сторони мали рівну можливість подати письмові заяви по суті справи, зокрема, позовну заяву, відзив на позов, заперечення на відзив, пояснення та клопотання, апеляційну скаргу, відзив на апеляційну скаргу.
Зважаючи на належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, враховуючи, що повідомлені Скаржниками причини неявки не повідомлені взагалі, беручи до уваги строки розгляду апеляційної скарги, передбачені ст. 273 ГПК України, а також відсутність передбачених ч. 11 ст. 270 ГПК України підстав для відкладення розгляду справи, враховуючи, що наявні у справі докази дозволяють визначитися відносно законності оскаржуваного рішення, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги та про можливість в порядку ч. 12 ст. 270 ГПК України розглянути справу.
У судовому засіданні 26.03.2026 оголошена вступна та резолютивна частини постанови Центрального апеляційного господарського суду.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, перевіривши повноту встановлених місцевим господарським судом обставин справи та правильність їх юридичної оцінки, колегія суддів Центрального апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційні скарги залишаються без задоволення, рішення від 25.09.2025 у справі № 908/1614/25 - без змін.
Відповідно до вимог частин 1, 2, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції встановлені наступні неоспорені обставини справи.
Відповідно до відомостей Державного земельного кадастру (витяги №НВ-0000184622022 від 28.01.2022, №НВ-0002031012023 від 29.09.2023, №НВ-0007269162021 від 29.07.2021), 01.01.2013 проведено державну реєстрацію земельних ділянок з кадастровим номером 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га та з кадастровим номером 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га, цільове призначення земельних ділянок - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Наказом Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області від 25.11.2020 № 2-ОТГ “Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність” передано Степненській сільській територіальній громаді у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 315,3306 га, які розташовані на території Степненської сільської територіальної громади Запорізького району Запорізької області за межами населеного пункту, згідно з додатком.
Так, згідно додатку до вказаного наказу, серед інших, до комунальної власності передано земельні ділянки з кадастровим номером 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га та з кадастровим номером 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га.
26.11.2020 між Головним управлінням Держгеокадастру у Запорізькій області та Степненською сільською територіальною громадою Запорізького району Запорізької області підписано акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність загальною площею 315,3306 га.
Рішенням Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 04.12.2020 №3 “Про прийняття земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність” прийнято земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Степненської сільської ради згідно з додатком до акту та затверджено акт приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності у комунальну власність Степненської сільської ради від 26.11.2020.
15.02.2021 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право комунальної власності на земельні ділянки з кадастровим номером 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га.
Рішенням Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 21.05.2021 № 10 “Про проведення земельних торгів у формі аукціону” затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності Степненської сільської територіальної громади Запорізького району Запорізької області, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах у формі аукціону. Вирішено провести земельні торги з продажу права оренди на земельні ділянки, зазначені в додатку 1 до цього рішення - з кадастровими номерами 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091; доручити виконавцю торгів провести земельні торги не раніше 30 днів та не пізніше 90 днів після оприлюднення оголошення про проведення торгів у приміщенні ДП “Запорізький інститут землеустрою” за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 50. Цим же рішенням сільському голові доручено укласти з виконавцем земельних торгів – Державним підприємством “Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою” договір про підготовку та проведення земельних торгів з продажу права оренди на земельні ділянки на земельних торгах у формі аукціону.
Згідно відповіді ДП “Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою” від 10.04.2025 № 20 між Степненською сільською радою Запорізького району та підприємством не укладався договір про підготовку та проведення земельних торгів з продажу права оренди на земельні ділянки з кадастровими номерами 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091.
ТОВ “Кайрос Агроінвест” листом від 26.08.2023 №5 звернулось до Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області, яким повідомило про намір укласти договори оренди земельних ділянок (перелік кадастрових номерів земельних ділянок наведений у листі), зокрема, земельних ділянок з кадастровими номерами 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091, які перебувають у комунальній власності та розташовані на території Степненської громади.
29.08.2023 між Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області (орендодавець, позивач у справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю “Кайрос Агроінвест” (орендар, відповідач у справі) укладено договір оренди землі № 08/5 (надалі – договір), за умовами якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровими номерами: 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га, 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га, які розташовані: Запорізька область, Запорізький район, Степненська територіальна громада.
Згідно з п.п. 3,4 договору на земельних ділянках об`єкти нерухомого майна відсутні, об`єкти інфраструктури відсутні, будівлі, будинки, споруди та інші об`єкти відсутні.
Відповідно до п. 5 договору нормативна грошова оцінка земельних ділянок на дату укладення договору становить: 2322186800:01:001:0280 – 351 653,92 гривні, 2322186800:01:002:0090 – 132 577,34 гривень, 2322186800:01:002:0091 – 27 388,71 гривень.
Договір укладено строком на 19 (дев`ятнадцять) років (п. 8).
Пунктом 9 договору встановлено, що орендна плата вноситься орендарем у розмірі 12 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один календарний рік. У суму орендної плати входить земельний податок.
Відповідно до розрахунку розміру орендної плати за земельні ділянки, що є додатком до договору оренди землі № 08/5 від 29.08.2023, річний розмір орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2322186800:01:001:0280 складає 42 198,47 грн, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0090 складає 15909,28 грн, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0091 складає 3 286,65 грн.
Додатковою угодою № 1 від 16.10.2023 до договору оренди землі № 08/5 від 29.08.2023 сторонами внесені зміни до договору в частині строку його дії. Встановлено, що договір укладено на 7 (сім) років.
04.09.2023 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про інше речове право - право оренди Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” земельних ділянок кадастровий номер 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2295111423221, номер запису про інше речове право 51644970), кадастровий номер 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2295125023221, номер запису про інше речове право 51645429), кадастровий номер 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2295135423221, номер запису про інше речове право 51645868).
Факт передачі ТОВ “Кайрос Агроінвест” земельних ділянок на підставі договору оренди землі №08/5 від 29.08.2023, розташованих на території Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області поза межами населеного пункту без проведення процедури земельних торгів та без прийняття органом місцевого самоврядування рішення щодо передачі земельних ділянок в оренду, стало підставою для звернення прокурора з позовом до господарського суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку, що матеріалами справи підтверджується укладання договору оренди землі №08/5 від 29.08.2023 з порушенням вимог ст. ст. 116, 124, 134 Земельного кодексу України, а саме через не прийняття позивачем рішення про передачу спірних земельних ділянок в оренду, не проведення земельних торгів, що є підставою визнання його недійсним відповідно до частини 1 ст. 203, ст. 215 ЦК України. Наслідком визнання договору оренди землі недійсним є повернення земельних ділянок з кадастровими номерами 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091 їх власникові.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками, з огляду на наступне. 

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави. 
Статтею 131 Конституції України на прокуратуру покладено представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Згідно з ч. ч. 3, 4 ст. 53 Господарського процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні ж функції у спірних відносинах", означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження процесуальної дії (відповідні функції). Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.
Аналіз положень ст.53 Господарського процесуального кодексу України у взаємозв`язку зі змістом ч. 3 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави вважати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.
"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).
Розглядаючи питання обґрунтування прокурором підстав представництва інтересів держави у суді, Великою палатою Верховного Суду у постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 наголошено, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. При цьому, бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.
Орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесено відповідні повноваження у спірних правовідносинах.
Відповідно до ст. 14 Конституції України, ст. 1 Земельного кодексу України, ст. 373 ЦК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Згідно зі ст. 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування.
Згідно зі ст. ст. 7, 140 Конституції України в Україні визнається і гарантується місцеве самоврядування. Територіальна громада має право самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і Законів України.
Відповідно до ст. 142 Конституції України матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є, у тому числі, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.
Приписами ч. 5 ст. 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено, що від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Тобто імператив зазначеного конституційного положення встановлює обов`язок органів державної влади та їх посадових осіб дотримуватись принципу законності при здійсненні своїх повноважень, що забезпечує здійснення державної влади за принципом її поділу.
Як зазначив Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 01.04.2008 № 4-рп/2008, неухильне додержання органами законодавчої, виконавчої та судової влади Конституції та законів України забезпечує реалізацію принципу поділу влади і є запорукою їх єдності, важливою передумовою стабільності, підтримання громадського миру і злагоди в державі.
Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, тому суд згідно з принципом jura novit сиria. ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (провадження №14-104цс19).

Спірні земельні ділянки є комунальною власністю, власником земельних ділянок є Територіальна громада в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області.
Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Отже, Степненська сільська рада Запорізького району Запорізької області, виконуючи свої повноваження належним чином, має контролювати питання законності набуття прав на комунальне майно, використання такого майна у порядку та способом встановленим законом, надходження до місцевого бюджету плати за його використання, а також вживати своєчасні та ефективні заходи з метою припинення дій щодо незаконного користування ним.
При цьому, жодних заходів, спрямованих на захист та відновлення порушеного права селищною радою вжито не було.
Запорізька окружна прокуратура Запорізької області листами від 06.03.2025 №54-2068ВИХ-25, від 29.04.2025 №54-3829ВИХ-25 повідомила Степненську сільську раду Запорізького району Запорізької області про порушення положень ст.ст. 124, 134 Земельного кодексу України щодо підстав передачі земельних ділянок в користування (в оренду) під час укладення, зокрема, договору оренди землі від 29.08.2023 №08/5.
Згідно з відповідями Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 26.03.2025 №02-22/466, від 08.05.2025 №02-22/689, остання повідомила, що нагляд за додержанням законодавства у сфері земельних відносин та укладення органом місцевого самоврядування договорів оренди землі не відноситься до функцій та повноважень органів прокуратури. Допомоги Запорізької окружної прокуратури Степненська сільська рада не потребує.
Зазначене є доказом нездійснення захисту інтересів територіальної громади органом місцевого самоврядування та є підставою для застосування представницьких повноважень прокурором.
При цьому, в подальшому прокурор 26.05.2025 направив на адресу позивача повідомлення за вих. № 54-4911ВИХ-25, у якому в порядку ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначив про звернення в інтересах держави до Господарського суду Запорізької області з позовом до ТОВ «Кайрос Агроінвест» про визнання недійсним договору оренди землі №08/5 від 29.08.2025 та зобов`язання ТОВ «Кайрос Агроінвест» повернути земельні ділянки з кадастровими 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091.
Звернення прокуратури до суду з позовом, у даному випадку, є єдиним ефективним засобом захисту порушених інтересів держави, враховуючи, що порушення інтересу держави у спірних правовідносинах відбулося внаслідок допущення порушення органом, що має повноваження на вирішення відповідних питань регулювання земельних відносин (позивачем), вимог чинного законодавства щодо порядку передачі земельних ділянок у користування і прокурором дотримано вимог закону і процедуру перед поданням позову.

Право власності та користування на землю набувається та реалізується фізичними та юридичними особами в порядку і на підставах, визначених Конституцією України, ЗК України, а також інших законів, що видаються відповідно до них.
Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.
Відповідно до ст. 80 п. «б» Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.
Відповідно до ч.ч. 1, 5 п. «а», частини 6 ст. 83 Земельного кодексу України, землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.
Територіальні громади набувають землю у комунальну власність, зокрема, у разі передачі їм земель державної власності.
Територіальні громади сіл, селищ, міст можуть об`єднувати на договірних засадах належні їм земельні ділянки комунальної власності. Управління зазначеними земельними ділянками здійснюється відповідно до закону.
У державній власності перебувають усі землі України, крім земель комунальної та приватної власності. Право державної власності на землю набувається і реалізується державою через органи виконавчої влади відповідно до повноважень, визначених цим Кодексом (ст. 84 Земельного кодексу України).
Пунктами а, б, в, є, ж статті 12 Земельного кодексу України визначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад та їх виконавчих органів у галузі земельних відносин належить: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; є) здійснення контролю за використанням та охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; ж) обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства.
Враховуючи вимоги вищезазначених норм, а також вимоги ст. ст. 2, 172, 327, 374 Цивільного кодексу України, право власності на землі комунальної власності належать територіальним громадам, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.
Отже, згідно зі ст. ст. 7, 142 Конституції України, ст. ст. 60, 62 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", ст. ст. 12, 116, 118, 122 Земельного кодексу України, Степненська сільська рада є розпорядником комунального майна, у тому числі земельних ділянок, на території Степненської територіальної громади.
Таким чином, в контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. 
Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.
Вказаним і обумовлюються підстави для здійснення прокурором представництва інтересів держави у суді і спростовуються доводи апеляційної скарги, що прокурором не обґрунтовано та не доведено підстав для здійснення представництва в цьому випадку.

Щодо доводів апеляційних скарг про те, що позов не містить обґрунтування недодержання сторонами в момент вчинення правочину приписів ст. 215 ЦК України.
Частиною 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» унормовано, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. 
Відповідно до п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання, зокрема, регулювання земельних відносин. 
Згідно з ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. 
За приписами пункту «в» ч. 1 ст. 12 Земельного кодексу України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу. 
Статтею 83 Земельного кодексу України визначено, що землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування; землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до Закону.
Земельні номерами ділянки з кадастровими 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091 належать до комунальної власності, власником земельних ділянок є Територіальна громада в особі Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області. 
Вказані земельні ділянки загальною площею 36,6374 га, у тому числі: 27,8374 га ріллі, 8,8000 га пасовищ, розташовані у Запорізькій області Запорізькому районі на території Степненській територіальній громаді. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України , Цивільним кодексом України , цим та іншими законами України і договором оренди землі. 
У разі набуття права оренди земельної ділянки на конкурентних засадах підставою для укладення договору оренди є результати земельних торгів. 
Згідно зі ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. 
Частиною 1 ст. 122 ЗК України визначено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. 
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.
Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. 
Згідно з ч. 1 ст. 134 ЗК України земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. 
Частинами 2, 3 ст. 134 ЗК України визначено вичерпний перелік випадків, коли земельні ділянки не підлягають передачі на конкурентних засадах: зокрема розташування на земельних ділянках об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд), що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, передачі громадянам земельних ділянок для сінокосіння і випасання худоби, для городництва тощо. Земельні торги не проводяться при наданні (передачі) земельних ділянок громадянам у випадках, передбачених статтями 34 , 36 та 121 цього Кодексу, а також передачі земель загального користування садівницькому товариству та дачному кооперативу. 
Земельні торги не проводяться при безоплатній передачі земельних ділянок особам, статус учасника бойових дій яким надано відповідно до пунктів 19-21 частини першої статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» . 
За приписами ч. 1, 2 ст. 135 ЗК України порядок проведення земельних торгів, визначений цим Кодексом, є обов`язковим у разі, якщо на земельних торгах здійснюються, зокрема, продаж земельних ділянок державної та комунальної власності, передача їх у користування за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідних органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування. 
Земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів (далі - цінова пропозиція). 
Земельні торги проводяться в електронній торговій системі, адміністратором якої є визначений Кабінетом Міністрів України суб`єкт господарювання державного сектору економіки. 
Так, постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013 «Деякі питання підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису)» ДП «Прозорро.Продажі», управління корпоративними правами щодо якого здійснює Міністерство економіки, визначено адміністратором електронної торгової системи. Крім того, затверджено вимоги щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису). 
Офіційним вебсайтом адміністратора електронної торгової системи є https://prozorro.sale/. 
Отже, з аналізу ст.ст. 116 , 122 , 124 , 134 , 135 ЗК України, ст. ст. 26 , 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вбачається, що передумовою укладення договору оренди земельних ділянок комунальної власності є рішення відповідного органу місцевого самоврядування щодо передачі таких земельних ділянок в оренду та проведення земельних торгів. 
Як встановлено Господарським судом, рішенням Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 21.05.2021 № 10 «Про проведення земельних торгів у формі аукціону» затверджено перелік земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності Степненської сільської територіальної громади Запорізького району Запорізької області, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах у формі аукціону. Вирішено провести земельні торги з продажу права оренди на земельні ділянки, зазначені в додатку 1 до цього рішення з кадастровими номерами 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091, доручити виконавцю торгів провести земельні торги не раніше 30 днів та не пізніше 90 днів після оприлюднення оголошення про проведення торгів у приміщенні ДП «Запорізький інститут землеустрою» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Українська, 50.
Втім, договір про підготовку та проведення земельних торгів з продажу права оренди на спірні земельні ділянки з ДП «Запорізький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» не був укладений, такі торги з продажу права оренди на спірні земельні ділянки не були проведені.
Матеріали справи не містять доказів прийняття Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області відповідних рішень про передачу в користування земельних ділянок комунальної власності з наступними кадастровими номерами: 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091, зокрема, ТОВ «КАЙРОС АГРОІНВЕСТ» в період з 15.02.2021 по 18.08.2023. 
Земельні торги щодо передання права оренди на спірні земельні ділянки Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області не проводились. 
Як вбачається з матеріалів справи, спірні три земельні ділянки сільськогосподарського призначення передано відповідачу для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на них відсутні об`єкти нерухомості, а відтак, судом не встановлено підстав для передачі спірних земельних ділянок в оренду відповідачу без проведення земельних торгів, які визначені ч. 2, 3 ст. 134 ЗК України.
На підставі зазначеного, Господарським судом обґрунтовано зазначено, що передача відповідачеві права оренди на земельні ділянки з кадастровим номером 2322186800:01:001:0280 площею 20,6352 га, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0090 площею 7,2022 га, з кадастровим номером 2322186800:01:002:0091 площею 8,8000 га, Степненською сільською радою мала бути здійснена виключно на конкурсних засадах за результатами земельних торгів та на підставі прийнятого відповідного рішення, що свідчить про порушення останньою ст.ст. 116, 122, 124, 134, 135 ЗК України.
Також, згідно з ч. 3 ст. 136 ЗК України площа земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної або комунальної власності, права оренди, емфітевзису якої виставляються на земельні торги, не може перевищувати 20 гектарів. 
Водночас, площа однієї зі спірних земельних ділянок, переданих в оренду ТОВ «КАЙРОС АГРОІНВЕСТ», а саме, - земельної ділянки з кадастровим номером 2322186800:01:001:0280 складає 20,6352 га, що унеможливлює передачу такої земельної ділянки в оренду навіть через процедуру проведення земельних торгів. 
Відповідно до положень ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України.
Частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.
Отже, наведеними правовими нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України ). 
За правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. 
При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. 
Матеріалами справи доведено факт укладання договору оренди землі від 29.08.2023 № 08/5 з порушенням імперативних приписів законодавства, визначених ст. ст. 116, 122, 124, 134, 135 ЗК України та ст.ст.29, 59 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні», а саме неприйняття Степненською сільською радою Запорізького району Запорізької області рішення про передачу спірних земельних ділянок в оренду, непроведення земельних торгів та, як наслідок, порушення порядку передачі земельних ділянок з кадастровими номерами 2322186800:01:001:0280, 2322186800:01:002:0090, 2322186800:01:002:0091 в оренду ТОВ «КАЙРОС АГРОІНВЕСТ». 
З огляду на викладене, спірний договір оренди землі на підставі ч. 1 ст. 203, ч.1 ст. 215 ЦК України підлягає визнанню недійсним. 
За положеннями ч. 1 і 2 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 
За правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.07.2022 у справі № 923/196/20, у постанові Верховного Суду від 07.05.2024 у справі № 910/11383/23: «за змістом абзацу першого ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Одним із таких наслідків є реституція. Вона спрямована на відновлення «status quo» у фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац другий ч. 1 ст. 216 ЦК України)». 
Позовна вимога про визнання правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування/повернення майна з володіння відповідача. 
При цьому, відповідно до вимог ст. 21 Закону України «Про оренду землі» у разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. 
Відтак, правовим наслідком визнання договору недійсним є повернення орендованих земельних ділянок орендодавцю в порядку і на умовах, встановлених законом. 
Оскільки договір оренди землі від 29.08.2023 № 08/5, укладений Степненською сільською радою та ТОВ «КАЙРОС АГРОІНВЕСТ», визнаний судом недійсним, позовна вимога про повернення земельної ділянки є реституційною та відновлює права Територіальної громади в особі Степненської сільської ради як власника земельних ділянок.

Щодо доводів апеляційних скарг стосовно того, що прокурором обраний неналежний спосіб захисту порушених прав.
Так, Скаржники звертають увагу, що непроведення торгів може свідчити про нікчемність укладеного правочину, втім, не про визнання його недійсним. 
Водночас, останній не посилається на жодну норму закону щодо нікчемності спірного договору оренди землі. 
Відповідно до положень ст. 16 ЦК України визнання правочину недійсним є одним із передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені ст. 215 ЦК України. 
Частинами 1, 2 ст. 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). 
Статтею 203 ЦК України визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 
За приписами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. 
За ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Отже, наведеними правовими нормами визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України ). 
Враховуючи, що у спірних правовідносинах недійсність договору через недодержання позивачем у вказаному спорі приписів законодавства щодо обов`язкового прийняття рішення про передачу в оренду спірних земельних ділянок та проведення земельних торгів прямо не зазначена в законі, прокурором вірно визначено спосіб захисту порушених прав. 
Обґрунтованість застосування обраного прокурором способу захисту також свідчить судова практика з розгляду спорів у справах із подібних правовідносин (постанови Верховного Суду від 08.10.2024 у справі № 910/212/21, від 23.10.2024 у справі № 922/5064/23, від 31.10.2024 у справі № 466/9396/16-ц, від 12.11.2024 у справі № 910/9049/20).
Інші доводи Скаржників були розглянуті колегією суддів, між тим вони не мають суттєвого впливу на вирішення даного спору та не спростовують висновків суду.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний господарський суд вважає, що відсутні підстави для скасування чи зміни рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/1614/25, у зв`язку з чим апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” та Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області не підлягають задоволенню.
Звертаючись з апеляційними скаргами, апелянти не спростували висновків суду першої інстанції та не довели порушення ним норм процесуального права або неправильного застосування норм матеріального права, як необхідної передумови для скасування прийнятого ним рішення.
За змістом ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
У зв`язку з відмовою в задоволенні апеляційних скарг, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, на підставі ст. 129 ГПК України, покладаються на Скаржників.
Керуючись ст. ст. 269, 275, 276, 282, 283 ГПК України, суд, - 
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/1614/25 - залишити без задоволення.
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” на рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/1614/25 - залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Запорізької області від 25.09.2025 у справі № 908/1614/25 – залишити без змін.
Судові витрати Товариства з обмеженою відповідальністю “КАЙРОС АГРОІНВЕСТ” та Степненської сільської ради Запорізького району Запорізької області за подання апеляційних скарг на рішення суду покласти на заявників апеляційних скарг.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст постанови виготовлено і підписано 03.04.2026.

Головуючий суддя О.Г. Іванов

Суддя А.Є. Чередко

Суддя  В.Ф. Мороз