ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року	Львів	Справа № 500/6306/24 пров. № А/857/22223/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Носа С.П., 
суддів Кухтея Р.В., Шевчук С.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області на рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі №500/6306/24 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання дій та бездіяльності протиправними,-

суддя у І інстанції Дерех Н.В.,
час ухвалення рішення не зазначено,
місце ухвалення рішення м. Тернопіль,
дата складення повного тексту рішення 30 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 (далі – позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області (далі – ГУ ПФУ в Тернопільській області), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі – ГУ ПФУ в Одеській області), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про відмову у призначенні пенсії №191950024935 від 05.04.2024 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати періоди роботи у Тернопільському приладобудівному інституті з 17.08.1992 по 30.04.1995; у ТзОВ “ЕЛЕКТРОД - ЛТД” з 05.05.1995 по 01.03.1996 р.; у ТзОВ “НОМАС-Т” з 02.03.1996 по 06.05.1997 до страхового стажу ОСОБА_1 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком.
Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується з рішенням відповідача про відмову у призначенні пенсії за віком. Вважає, що позивач належними та допустимими доказами підтвердив спірні періоди роботи, які відповідачами не були зараховані до страхового стажу позивача. Просить врахувати, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист при вирішенні питань призначення пенсії.
Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року адміністративний позов було задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №191950024935 від 05.04.2024 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву позивача від 29.03.2024 про призначення пенсії за віком та прийняти відповідне рішення, зарахувавши до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Тернопільському приладобудівному інституті з 17.08.1992 по 30.04.1995, у ТзОВ "ЕЛЕКТРОД - ЛТД" з 05.05.1995 по 01.03.1996, у ТзОВ "НОМАС-Т" з 02.03.1996 по 06.05.1997.
У решті позовних вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач ГУ ПФУ в Одеській області, який у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволені позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що за результатами розгляду документів, доданих до заяви, до страхового стажу не зараховано: період роботи з 17.08.1992 по 30.04.1995, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення внесено у період Незалежної України, але засвідчено печаткою УРСР; період роботи з 05.05.1995, оскільки в трудовій книжці відсутня дата звільнення; період роботи з 02.03.1996 по 06.05.1997, оскільки в трудовій книжці відсутній номер документу на підставі якого внесено запис про прийняття на роботу. А тому вважає, що у позивача відсутнє право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу роботи.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені у оскаржуваному судовому рішенні, заперечив обґрунтованість апеляційних вимог та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу – без задоволення. 
На підставі пункту 1 частини 1 статті 311 КАС України розгляд справи проводиться в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 29.03.2024 позивач звернувся до територіального органу Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про призначення пенсії за віком.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області №191950024935 від 05.04.2024 позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу. Зокрема, відповідач - 2 вказав, що за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди: роботи з 17.08.1992 по 30.04.1995, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення внесено у період Незалежної України, але засвідчено печаткою УРСР; роботи з 05.05.1995, оскільки в трудовій книжці відсутня дата звільнення; роботи з 02.03.1996 по 06.05.1997, оскільки в трудовій книжці відсутній номер документу на підставі якого внесено запис про прийняття на роботу. 
Вважаючи рішення про відмову у призначенні йому пенсії протиправним, позивач звернулася з цим позовом до адміністративного суду.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України від 09.07.2023 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі – Закон №1058-IV).
Як визначено частиною 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж – період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Відповідно до абзацу першого частини 2 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Згідно із пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12.08.1993 (далі – Порядок № 637), трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пунктом 3 Порядку № 637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Як видно з трудової книжки позивача, спірні періоди роботи з 17.08.1992 по 30.04.1995, з 05.05.1995, з 02.03.1996 по 06.05.1997 повністю підтверджуються записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 .
До того ж, суд зазначає, що запис у трудовій книжці позивача за №10 містить відомості про те, що позивач прийнятий на роботу у відповідності до Наказу №11 від 05.05.1995, та звільнений з роботи за власним бажанням відповідно до Наказу №5 від 01.03.1996. 
Крім цього, згідно запису трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 , з 07.05.1999 позивач переведений на посаду начальника виробництва в ТОВ "НОМАС-Т".
При цьому, апеляційний суд погоджується з твердженням суду першої інстанції, що певні недоліки трудової книжки не можуть бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що позивач не може нести відповідальність за правильність та належний порядок ведення та заповнення трудової документації, що не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист та вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.
Таким чином апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про протиправність дій пенсійного органу щодо незарахування до страхового стажу спірних періодів роботи позивача з підстав недоліків трудової книжки.
Висновки суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог відповідачем під сумнів не ставляться, а позивачем відповідної апеляційної скарги не подано. Отже у зазначеній частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядається.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись статтями 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення. 
Рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 квітня 2025 року у справі № 500/6306/24 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. П. Нос 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. М. Шевчук