Справа № 277/126/26
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" березня 2026 р. смт Ємільчине

Ємільчинський районний суд Житомирської області в складі: 
головуючого – судді   Заполовського В.В.
при секретарі с/з    Лук`янчук Т.В.
розглянувши в с-щі Ємільчине адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення 
В С Т А Н О В И В:
09.02.2026 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ГУНП в Житомирській області, в якому просив скасувати постанову серії ЕНА №4795313 від 22.05.2025 року про накладення адміністративного стягнення за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Вимоги мотивує тим, що 22.05.2025 року лейтенантом поліції ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Павленком С.В. винесено постанову серії ЕНА №4795313 про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 22.05.2025 року о 20 год. 50 хв. по вул. Зарічній в с. Середи Звягельського району Житомирської області він керував автомобілем марки Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а) Правил дорожнього руху.
Позивач з вказаною постановою не погоджується, зазначивши, що 22.05.2025 року не керував жодним транспортним засобом, зокрема, Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 . Про оскаржувану постанову дізнався лише після 15.10.2025 року в Ємільчинському районному суді, а тому пропустив строк на оскарження постанови. Позивач вважає, що при винесенні постанови були порушені його права та поліцейський порушив процедуру розгляду справи.
Ухвалою судді від 24.02.2026 року позивачу ОСОБА_1 поновлено строк звернення до суду з позовом про скасування постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності, по справі відкрито провадження та справу призначено до розгляду по суті у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 17.03.2026 року.
Представник відповідача надіслав до суду відзив, в якому просив справу розглянути без його участі, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, посилаючись на те, що позовні вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Так, зі змісту постанови вбачається, що 22.05.2025 року о 20 год. 50 хв. по вул. Зарічній в с. Середи Звягельського району Житомирської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а) Правил дорожнього руху. Оскаржувана постанова серії ЕНА №4795313 від 22.05.2025 року винесена у зв`язку із порушенням позивачем Правил дорожнього руху, цей факт підтверджується матеріалами справи.
Представник відповідача зазначив, що доказом встановлення вини позивача у порушенні правил дорожнього руху являється винесена у встановленому законом порядку постанова по справі про адміністративне правопорушення та відеодокази. Разом з тим, представник відповідача вказав, що строк зберігання відеозаписів становить від 30 до 90 діб. Оскільки подія мала місце 22.05.2025 року, то ГУНП в Житомирській області фактично позбавлене права виконати свій обов`язок, передбачений ч.2 ст.77 КАС України.
Представник позивача надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та пояснила, що отримала відзив на позовну заяву, однак подавати відповіді на відзив не бажає.
Відповідно до ч.4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Зважаючи на подані сторонами заяви по суті справи, відсутність інших клопотань, суд вважає за можливе розглянути справу по суті 10.03.2026 року на підставі наявних в матеріалах справи доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню з наступних підстав.
Матеріалами справи встановлено, що згідно копії постанови серії ЕНА №4795313 від 22.05.2025 року до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн. за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а саме за те, що 22.05.2025 року о 20 год. 50 хв. по вул. Зарічній в с. Середи Звягельського району Житомирської області водій ОСОБА_2 керував автомобілем марки Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 , будучи позбавленим права керування транспортними засобами, чим порушив п.2.1 а) Правил дорожнього руху.
Згідно ч.4 ст.126 КУпАП адміністративне стягнення накладається за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.
Наведене дає підстави стверджувати, що у ході провадження у справі про адміністративне правопорушення, для кваліфікації діяння за ч.4 ст.126 КУпАП необхідно встановити та довести факт керування особою транспортним засобом.
З метою прийняття у справі законного рішення у відповідності до ч.3 ст.286 КАС України, необхідно оцінити дані про те, чи доведено відповідачем наявність у поліцейського Павленка С.В. на час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 підстав та належних доказів про порушення ПДР, які б дозволили інкримінувати останньому вчинення правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП.
Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події і складу адміністративного правопорушення, наявність яких доводиться шляхом надання належних та допустимих доказів.
У процесі доказування вини, доцільно керуватись принципом "поза розумним сумнівом", зміст якого сформульований у п.43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 р. у справі "Кобець проти України" (з відсиланням на первісне визначення цього принципу у справі "Авшар проти Туреччини" (Avsar v. Turkey), п. 282.
Відтак, доказування має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом.
Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, особа, яка уповноважена розглядати справу про адміністративне правопорушення зобов`язана: по-перше, встановити склад правопорушення, яким згідно статті 9 КУпАП є протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність, а по-друге, відповідно до ст.252 КУпАП дослідити докази, перелік яких визначений ст.251 КУпАП, та оцінити їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Тому, висновки про наявність чи відсутність в діях особи адміністративного правопорушення мають бути зроблені на підставі всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин та доказів.
Згідно із ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 "Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті" встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
В обґрунтування викладених у постанові обставин вчинення адміністративного правопорушення за ч.4 ст.126 КУпАП ОСОБА_1 , представник відповідача посилається на відеозаписи, які суду на дослідження не надав, зазначивши, що строк зберігання відео файлів технічних засобів та пристроїв становить 90 днів, а тому вони на дату розгляду справи не збереглися.
Таким чином, пояснення позивача про те, що він 22.05.2025 року о 20 год. 50 хв. по вул. Зарічній в с. Середи Звягельського району Житомирської області не керував автомобілем марки Renault Kangoo, д/н НОМЕР_1 , представник відповідача не спростував.
Крім того, в матеріалах справи наявна копія постанови судді Ємільчинського районного суду від 15.10.2025 року про закриття провадження в справі відносно ОСОБА_1 про вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.130 ч.2 КУпАП за відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Дана постанова винесена за результатами розгляду протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №338861 від 22.05.2025 року, зі змісту якого слідує, що 22.05.2025 року о 20 год. 50 хв. по вул. Зарічній в с. Середи Звягельського району ОСОБА_2 керував автомобілем «Renault Kangoo» д/н НОМЕР_1 , перебуваючи з явними ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, порушення вимови, порушення координації рухів, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в установленому законом порядку, як у лікарні так і за допомогою спеціального приладу Драгер відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 Правил дорожнього руху, тобто вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.130 КУпАП.
З вказаної постанови вбачається, що судом досліджено рапорт інспектора СРПП ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Вікторії Демченко від 22.05.2025 року про те, що у зв`язку з технічним збоєм системи бодікамер у Житомирській області надання відеозапису події, яка мала місце 22.05.2025 року до матеріалів справи про адміністративне правопорушення за протоколом серії ЕПР1 №338861 від 22.05.2025 року є неможливим.
Таким чином при винесенні даної постанови судом було встановлено, що з наявних у справі матеріалів неможливо встановити беззаперечну вину особи, яка притягається до адміністративної відповідальності за ст.130 ч.2 КУпАП, оскільки до протоколу про адміністративне правопорушення не долучено належних та допустимих доказів, зокрема запису з відеореєстратора чи бодікамери поліцейського, з яких можливо було встановити, що ОСОБА_2 22.05.2025 року о 20 год. 50 хв. керував автомобілем «Renault Kangoo» д/н НОМЕР_1 по вул. Зарічній в с. Середи Звягельського району.
Згідно ч.6 ст.78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
З огляду на викладене, відповідачем по справі не доведено не лише вчинення інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 , а навіть наявність підстав для винесення постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача за ч.4 ст.126 КУпАП.
У силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим і не може базуватись на припущеннях та неперевірених фактах.
Суд вважає, що складання постанови без будь-яких фактичних доказів вчинення адміністративного правопорушення є неправомірним та незаконним, що відповідає і позиції Верховного Суду викладеній у постанові від 23.10.2019 року по справі №357/10134/17, а тому подібні постанови підлягають скасуванню.
Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 22.12.2010 року №23-рп/2010, - адміністративна відповідальність в Україні і процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах і правових презумпціях. Однією з таких правових презумпцій є закріплена у ст.62 Конституції України презумпція невинуватості, згідно якої особа вважається невинуватою до тих пір, поки її вина не буде доказана у встановленому законом порядку.
Таку позицію констатував і Європейський суд з прав людини, зокрема у справі «Надточій проти України» від 15 травня 2008 року. В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
За таких обставин, суд вважає, що відповідач не надав суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Відповідно до ч.1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно ст. 77 ч. 2 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У відповідності до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 , оскільки його вина у вчиненні правопорушення, під час судового розгляду не підтверджена і відповідачем не доведено правомірність оскаржуваного рішення, у зв`язку з чим постанова серії ЕНА №4795313 від 22 травня 2025 року по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП, про притягнення його до адміністративної відповідальності і накладення на нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 грн., підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення підлягає закриттю.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст.5, 9, 76, 77, 90, 139, 241-246, 286, 293, 295 КАС України, суд
У Х В А Л И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення – задовольнити.
Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕНА №4795313 від 22.05.2025 року, винесену інспектором ВП №1 Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області Павленком Сергієм Володимировичем, про застосування до ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 (двадцять тисяч чотириста) грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.
        Суддя:  		 В.  В.  Заполовський