номер провадження справи 5/153/25

ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026 Справа № 908/2811/25
м. Запоріжжя Запорізької області
Господарський суд Запорізької області у складі судді Проскурякова К.В., при секретарі судового засідання Шельбухової В.О., розглянувши матеріали справи
За позовом: Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (вул. Космічна, буд. 118-а, м. Запоріжжя, 69050; код ЄДРПОУ 02909973) в інтересах держави в особі:
Позивача: Запорізької міської ради (пр. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105; код ЄДРПОУ 04053915)
До відповідача: Фізичної особи-підприємця Буртового Олександра Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )
Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача:  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_2 ; дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 )
про зобов`язання повернути земельну ділянку 2310100000:07:032:0015
За участю представників сторін:
Від прокуратури: Токмаков О.І. (в залі суду) - посвідчення №075796 від 01.03.2023;
Від позивача: не з`явився; 
Від відповідача:  Сердюк Р.В. (в режимі відеоконференції) - ордер серії АЕ № 1452080 від 07.12.2025, свідоцтво № 2602 від 13.08.2012;
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: не з`явився; 
СУТЬ СПОРУ:
08.09.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС надійшла позовна заява Першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах Запорізької міської ради до Фізичної особи-підприємця Буртового Олександра Володимировича про зобов`язання повернути земельну ділянку 2310100000:07:032:0015.
08.09.2025 автоматизованою системою документообігу господарського суду Запорізької області здійснено автоматичний розподіл судової справи між суддями, справу №908/2811/25 розподілено судді Проскурякову К.В.
Ухвалою суду від 15.09.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 908/2811/25 в порядку загального позовного провадження, присвоєно справі номер провадження - 5/153/25 та підготовче засідання призначено на 09.10.2025 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку учасників справи визнано обов`язковою.
Ухвалою господарського суду Запорізької області від 09.10.2025 № 908/2811/25 вирішено Підготовче засідання відкладено на 03.11.2025 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою та запропоновано сторонам здійснити відповідні процесуальні дії.
Ухвалою суду від 03.11.2025 продовжено строк підготовчого провадження на тридцять днів, закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті та перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 24.11.2025 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явка представників сторін у судове засідання визнана обов`язковою. 
Ухвалою суду від 24.11.2025 оголошено перерву з розгляду справи по суті до 15.12.2025 об 11 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін.
02.12.2025 від Запорізької міської рад до суду надійшли додаткові пояснення в обґрунтування заявлених позовних вимог.
Ухвалою суду від 09.12.2025 задоволено заяву адвоката Сердюка Романа Вікторовича - уповноваженого представника ФОП Буртового О.В. від 08.12.2025 про участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції та вирішено судові засідання, призначені по справі №908/2811/25 проводити в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням підсистеми "Електронний суд" ЄСІКС.
15.12.2025 від ФОП Буртового О.В. до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог у повному обсязі та просить суд у задоволенні позову відмовити. Також, просить суд поновити процесуальний строк на подання відзиву, відмовити у підтвердженні підстав для представництва прокурором інтересів держави, визнати прокурора неналежним суб`єктом подання позову у даній справі та залишити позов прокурора без розгляду як поданий особою без належних повноважень.
Ухвалою суду від 15.12.2025 вирішено повернутися на стадію підготовчого провадження у справі № 908/2811/25, підготовче засідання призначити на 14.01.2026 об 11 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін. Явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою. Залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_1.
Ухвалою суду від 14.01.2026 в задоволенні клопотання заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області від 06.01.2026 про заміну первісного відповідача належним відповідачем відмовлено, заяву ФОП Буртового О.В. від 14.01.2026 про продовження процесуального строку задоволено, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, перше судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 11.02.2026 о 10 год. 30 хв. з повідомленням (викликом) сторін, яке вирішено проводити в режимі відеоконференції.
Ухвалою суду від 11.02.2026 оголошено перерву з розгляду справи по суті до 26.02.2026 о 10 год. 00 хв. з повідомленням (викликом) сторін, яке проводити в режимі відеоконференції. Явку представників сторін у судове засідання визнано обов`язковою.
В судовому засіданні 26.02.2026р. з розгляду справи по суті судом оголошено перерву до 04.03.2026р. 
Відповідно до ст. 197 Господарського процесуального кодексу України, судове засідання 04.03.2026 здійснювалось в режимі відеоконференції і фіксувалось з використанням підсистеми "Електронний суд" ЄСІКС.
В обґрунтування заявлених позовних вимог перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області посилається на те, що 04.04.2005 сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, площею 0,4012 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, вид цільового призначення земельної ділянки: 12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства. Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану земельну ділянку зареєстровано 05.05.2015 за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915). Рішенням Запорізької міської ради від 05.11.2014 № 56/9 вказану земельну ділянку передано в оренду строком на 10 років Фізичній особі-підприємцю Буртовому Олександру Володимировичу (ІПН НОМЕР_1 ) для розташування платної цілодобової автостоянки. 04.03.2015 між Запорізькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Буртовим Олександром Володимировичем (ІПН НОМЕР_1 ) укладений Договір оренди землі № 201507000100075, відповідно до умов якого, Запорізька міська рада передала ФОП Буртовому О.В. в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, площею 0,4012 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, для розташування платної цілодобової автостоянки. Відповідно до п.п. 4 та 5 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, на земельній ділянці розміщені об`єкт нерухомого майна: контрольно-пропускний пункт, який є власністю орендаря, та об`єкт, що не відноситься до нерухомого майна: вбиральня. Відповідно до п. 11 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, договір укладений до 05.11.2024. Договір оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 є припиненим з 06.11.2024. Разом з цим, відповідно до листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 05.06.2025 № 5547/5/08-01-24-05-11 встановлено, що останній платіж з орендної плати Буртовим О.В. здійснено 26.07.2023 згідно платіжного доручення № 11 на суму 25 312,80 грн. в рахунок нарахувань по декларації з орендної плати за 2022 рік. Таким чином, ФОП Буртовий О.В, не сплачуючи протягом 2 років та 1 місяць орендну плату за землю, після припинення Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 продовжує без достатньої правової підстави використовувати земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 для розташування автостоянки. Згідно листа Департаменту управління активами Запорізької міської ради від 24.06.2025 № 4796/01/01-07/6064, загальний розмір несплачених коштів за 2023-2024 роки складає 103 787,39 грн. По закінченню строку дії договору оренди землі земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 не поверталась до земель Запорізької міської ради, акти приймання передачі не складались. На підставі викладеного, перший заступник керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області просить суд позовні вимоги задовольнити та зобов`язати Буртового Олександра Володимировича (ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) повернути Запорізькій міській раді (код ЄДРПОУ: 04053915, просп. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105) земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, площею 0,4012 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 633955623101) та стягнути витрати зі сплати судового збору.
У письмових поясненнях від 30.09.2025 та додаткових поясненнях від 01.12.2025 Запорізька міська рада підтримала позовні вимоги зазначивши серед іншого, що для продовження дії договору оренди землі мала бути дотримана процедура, передбачена статтею 33 Закону України "Про оренду землі", а також Договором оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, однак вона не була дотримана відповідачем: ні за процедурою, встановленою на дату укладення договору оренди землі, ні за чинною процедурою. Звернень Буртового Олександра Володимировича стосовно земельної ділянки з кадастровим № 2310100000:07:032:0015, зокрема, щодо продовження Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, до Запорізької міської ради та її виконавчих органів не надходили. З огляду на викладене, Договір оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 є припиненим з 06.11.2024. По закінченню строку дії договору оренди землі земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 не поверталась до земель Запорізької міської ради, акти приймання передачі не складалися. З огляду на викладене, у зв`язку з припиненням 06.11.2024 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 ФОП Буртовий О.В. зобов`язаний повернути Запорізькій міській раді земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, натомість, станіном на час розгляду справи, вказана земельна ділянка Запорізькій міській раді не поверталась. Листами від 19.06.2025 № 4633/01/01-07 та від 08.07.2025 № 5397/01/01-07 Департамент управління активами Запорізької міської ради звертався до ФОП Буртового О. В. щодо повернення, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 яка була передана Відповідачу у користування за договором оренди землі від 04.03.2015 №201507000100075, у зв`язку із закінченням терміну дії вищезазначеного договору. Проте, жодної відповіді на вказані листи ФОП Буртовий О. В. ані на адресу Запорізької міської ради, ані на адресу Департаменту управління активами Запорізької міської ради не надав. Отже, вищевказаним виконавчим органом Запорізької міської ради вживалися заходи, направлені на повернення земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 до Запорізької міської ради після спливу строку дії договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075. Земельна ділянка по теперішній час так і не була повернута Запорізькій міській раді, що і стало підставою для звернення першим заступником керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області до суду з даним позовом. Посилаючись на ст.ст. 23, 24 Закону України «Про прокуратуру», ч. 4 ст. 53, ст.ст. 162-164 ГПК України, ч. 2 ст. 152, п. «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України, п. 4 ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 785 ЦК України, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», просить суд позовні вимоги задовольнити.
У відзиві на позовну заяву Відповідач заперечив проти заявлених позовних вимог у повному обсязі зазначивши, що договір оренди землі (комунального майна), строк якого дійсно закінчився під час воєнного стану, автоматично продовжується. Означене продовження відбувається без заяви орендаря, без рішення ради, без листа-повідомлення, без укладення додаткової угоди. Імперативні норми Постанови Кабінету міністрів України № 634 віл 27.05.2022 "Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану" не допускають іншого тлумачення. Таким чином, договір автоматично продовжений. Крім цього відповідач зазначив, що станом на час розгляду справи власником будівель, які знаходяться на орендованій землі, являється ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування від 11.11.2016 № 3292 та витягом від 11.11.2016. В п.2 договору дарування зазначено, що нежитлова будівля літ.А-2, що відчужується за цим договором, розташована за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,4012 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:032:0015. Таким чином, з часу укладання договору дарування від 11.11.2016 №3292, до ОСОБА_1 перейшло право користування земельною ділянкою, яка на той час перебувала в оренді у відповідача. Оскільки право оренди землі в силу положень закону перейшло до обдарованого набувача будівлі, ФОП Буртовий О.В. не може бути відповідачем у зобов`язанні повернення майна, яким користується інша особа. До належних відповідачів, тобто власника землі та нового орендаря (обдарованого), прокурор позовні вимоги про зобов`язання повернути земельну ділянку не пред`являє. Також, відповідач заперечив підстави для представництва прокурором інтересів держави. Просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.
У відповіді на відзив прокурор зазначив, що договір оренди землі не продовжувався автоматично на період воєнного стану, оскільки постанова уряду, на яку посилається відповідач, стосується оренди державного та комунального майна, а не землі. Правомірність цих відносин регулюється спеціальним земельним законодавством, тому спірний договір є припиненим, і орендар зобов`язаний повернути ділянку власнику. Запорізька міська рада є належним позивачем у справі як власник землі, а щодо аргументу про неможливість повернення землі через зміну власника нерухомості - прокурором вже подано клопотання про заміну первісного відповідача. Також прокурор детально обґрунтував підстави для представництва прокурором інтересів держави. Орендар понад два роки не платив за землю, що позбавляє дефіцитний міський бюджет доходів, критично необхідних для фінансування соціальної сфери та підтримки Сил оборони. Повернення ділянки дозволить місту передати її в оренду на вигідніших умовах. Оскільки Запорізька міська рада, незважаючи на попередні листи від прокуратури, не вжила самостійних заходів для повернення ділянки через суд, прокурор отримав виключне законне право подати цей позов. Також наголосив, що позов підписано належно уповноваженою особою - першим заступником керівника окружної прокуратури, що спростовує заперечення відповідача.
В свою чергу Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, в яких вказав, що Доводи прокурора базуються на безпідставному та помилковому розмежуванні понять «комунальна земля» та «комунальне майно». Не можна погодитися з твердженням прокурора, що «комунальна земля», не належить до «комунального майна» вказаного в постанові КМУ від 27.05.2022р. №634 Третя особа ОСОБА_1 , має бути належним відповідачем у даній справі про зобов`язання повернути спірну земельну ділянку. За суб`єктним складом, спір підсудний Шевченківському районному суду м. Запоріжжя. Запорізька міська рада має бути співвідповідачем, разом з фактичним користувачем земельної ділянки, тобто третьою особою ОСОБА_1 . Натомість відповідач жодним чином не може бути зобов`язаний до повернення земельної ділянки. Він втратив юридичний та фактичний зв`язок з спірною земельною ділянкою, майже 10-ть років назад. Участь прокурора як представника інтересів держави у цьому судовому провадженні, є безпідставною. Ухвалення судового рішення згідно неконституційного закону, об`єктивно підлягатиме перегляду за виключними обставинами, що суперечить правовій визначеності та обов`язковості судових рішень. Зважаючи на дату втрати юридичного та фактичного зв`язку з спірною земельною ділянкою, відповідач ФОП О.Буртовий, вважає за необхідне просити суду про застосування строків позовної давності у даній справі. Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК, позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. В даному випадку, прокурор не довів обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Порушення закону не встановлені, докази не надані. Просить у задоволенні позову відмовити. 
У своїх поясненнях від 10.02.2026р. та 24.02.2026р. прокурор вказав, що Відповідач не надав доказів чи обґрунтувань сплати орендної плати за землю ФОП Буртовим О.В. після відчуження ним нерухомості за договором дарування у 2016 році. Інформація податкової служби підтверджує, що саме відповідач, а не новий власник майна, подавав звітність за ділянку протягом 2015- 2025 років і сплачував оренду до 2022 року. У податкових деклараціях за 2024 та 2025 роки відповідач на власний розсуд вказував майбутні дати закінчення договору, ігноруючи факт його припинення 06.11.2024. Також Відповідач не повідомив міську раду про зміну власника нерухомості та у 2017 році підписав додаткову угоду до договору оренди. Оскільки відповідні зміни до договору щодо заміни сторони не вносилися, ФОП Буртовий О.В. продовжив виступати повноправним орендарем. Крім того, прокурор звернув увагу суду те, що третя особа повторно зареєструвала право власності на цю будівлю у листопаді 2025 року, вже під час відкритого судового провадження, незважаючи на те, що у 2017 році це майно було офіційно зареєстроване як знищене. Ані відповідач, ані третя особа не спростували ці факти об`єктивними доказами. Усі ці обставини в сукупності свідчать про умисне затягування судового процесу та підтверджують статус ФОП Буртового О.В. як належного учасника у цій справі.
Третя особа ( ОСОБА_1 ) надала до суду наступні пояснення: він в листопаді 2016 року набув право власності на об`єкт нерухомості за договором дарування від батька ( Буртового О.В. ), разом із чим йому була передана і орендована земельна ділянка. З того часу батько не користується цим майном, тому фізично не може повернути землю позивачу і є неналежним відповідачем у справі. Пояснив, що за усною порадою юриста міської ради він не став офіційно переоформлювати договір оренди землі на своє ім`я, щоб уникнути тривалої паперової тяганини. Замість цього він роками самостійно користувався землею, сплачував орендну плату та подавав усю податкову звітність від імені батька, який фактично жодні документи не підписував. Спростовуючи доводи прокуратури щодо незаконної реєстрації нерухомості, син наголосив, що стара будівля ніколи не знищувалася, а лише пройшла нормальний капітальний ремонт із заміною даху, підлоги та облицювання. Оновлення даних у реєстрі шляхом подання декларації було законно зумовлене зміною технічних параметрів і будівельних матеріалів після ремонту, що жодним чином не порушило інтереси землевласника. Відповідальність за появу в реєстраційних документах слова «знищення» він відкидає, стверджуючи, що скарга міської ради на реєстратора базується на невірному розумінні ситуації. На момент укладення договору дарування він був звичайною фізичною особою, а не підприємцем, і саме в такому статусі набув право користування землею під своєю будівлею. Просить суд відмовити у позові до батька, а в разі залучення його самого як належного відповідача - закрити провадження, оскільки спори за участю фізичних осіб не підсудні господарському суду. Просив суд врахувати ці письмові пояснення та здійснювати подальший розгляд справи по суті без його особистої участі.
Запорізька міська рада у своїх поясненнях від 30.09.2025р. повністю підтримала позовні вимоги прокурора щодо повернення земельної ділянки та зазначає, що у 2015 році передала ФОП Буртовому О.В. в оренду ділянку площею 0,4012 га для розміщення платної автостоянки. Відповідно до умов укладеного правочину, строк дії цього договору оренди закінчився 5 листопада 2024 року. Згідно зі статтею 33 Закону України «Про оренду землі», для реалізації переважного права на поновлення договору орендар мав завчасно надіслати відповідний лист-повідомлення та проект додаткової угоди. Проте жодних звернень від відповідача щодо продовження строку дії оренди до міської ради чи її виконавчих органів не надходило. Оскільки встановлену законом процедуру пролонгації не було дотримано, спірний договір є офіційно припиненим з 6 листопада 2024 року. Норми Цивільного кодексу України та Закону України «Про оренду землі» чітко передбачають, що після закінчення оренди користувач зобов`язаний негайно повернути майно власнику. Незважаючи на ці законодавчі вимоги та умови самого договору, відповідач землю територіальній громаді не повернув, а акти приймання-передачі не складалися. Міська рада наголошує, що відповідно до статті 152 Земельного кодексу України вона як власник має законне право вимагати усунення порушень своїх речових прав. Крім того, безпідставне утримання ділянки відповідачем позбавляє місто можливості передати її в нову оренду на вигідніших умовах задля збільшення надходжень до місцевого бюджету. Посилаючись на ч. 2 ст. 152, п. «д» ч. 3 ст. 152 ЗК України, ч. 4 ст. 291 ГК України, п. 4 ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 785 ЦК України, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі» просить позов задовольнити. 
В своїх додаткових поясненнях від 01.12.2025р. ЗМР надала пояснила щодо направлення на адресу Відповідача листів стосовно повернення земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 після закінчення строку дії договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075. Так, листами від 19.06.2025 № 4633/01/01-07 та від 08.07.2025 № 5397/01/01-07 Департамент управління активами Запорізької міської ради звертався до ФОП Буртового О. В. щодо повернення, зокрема, земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 яка була передана Відповідачу у користування за договором оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, у зв`язку із закінченням терміну дії вищезазначеного договору. Також запропоновано, разом із відповідним клопотанням щодо передачі земельної ділянки в користування (пропозиції укладення договору) з відповідними додатками, які є обов`язковими згідно рішення міської ради від 05.11.2014 №37, також надати до Запорізької міської ради проект договору, складений з урахуванням вимог чинного законодавства. Проте, жодної відповіді на вказані листи ФОП Буртовий О. В. ані на адресу Запорізької міської ради, ані на адресу Департаменту управління активами Запорізької міської ради не надав. Вказане свідчить, що ЗМР вживалися заходи, направлені на повернення спірної земельної ділянки після спливу строку дії договору оренди землі. Земельна ділянка по теперішній час так і не була повернута Запорізькій міській раді, що і стало підставою для звернення прокурор до суду з даним позовом.
В своїх додаткових поясненнях від 06.01.2026р. ЗМР наголосила на безпідставності доводів відповідача щодо втрати ним статусу орендаря та автоматичного продовження договору оренди. Так, Відповідач стверджує, що у 2016 році подарував нерухомість своєму сину відповідно до вимог ст. 717, 719 Цивільного кодексу України, проте ЗМР дізналася про існування цього правочину лише у грудні 2025 року з відзиву на позов. Більше того, у січні 2017 року, тобто вже після укладення договору дарування, відповідач підписав додаткову угоду до договору оренди землі та не повідомив міськраду про зміну власника майна, що свідчить про суперечливість його дій. Державна реєстрація права власності на будівлю за новим власником відбулася лише 27 листопада 2025 року, коли вже тривав судовий розгляд справи. Також ЗМР заперечує проти доводів відповідача про автоматичне продовження дії договору оренди на підставі п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634. Ця постанова не підлягає застосуванню, оскільки місто Запоріжжя з 1 лютого 2023 року віднесено до територій можливих, а не активних бойових дій. Щодо звільнення від сплати орендної плати за землю, ЗМР посилається на норми Податкового кодексу України, зокрема на підпункт 69.14 пункту 69 підрозділу 10 розділу ХХ «Перехідні положення», згідно з якими та змінами, внесеними Законами України № 2120-IX та № 3050-IX, орендарі звільнялися від плати за землю виключно на період з 1 березня по 31 грудня 2022 року, коли місто належало до зони активних бойових дій. Відповідно, після 31 грудня 2022 року обов`язок сплачувати оренду відновився, що підтверджується актуальною практикою Верховного Суду. У підсумку, міська рада вважає доводи ФОП Буртового О.В. хибними та такими, що не звільняють його від обов`язків орендаря.
Наявні матеріали справи дозоляють суду розглянути справу по суті. 
В судовому засіданні 04.03.2026р. судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника Департаментом соціального захисту населення Маріупольської міської ради, суд 
встановив:
04.04.2005 було сформовано та зареєстровано в Державному земельному кадастрі земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, площею 0,4012 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, вид цільового призначення земельної ділянки: 12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.
Згідно відомостей Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вказану земельну ділянку було зареєстровано 05.05.2015 за територіальною громадою м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915).
Рішенням Запорізької міської ради від 05.11.2014 № 56/9 вказану земельну ділянку було передано в оренду строком на 10 років Фізичній особі-підприємцю Буртовому Олександру Володимировичу (ІПН НОМЕР_1 ) для розташування платної цілодобової автостоянки.
04.03.2015 між Запорізькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Буртовим Олександром Володимировичем (ІПН НОМЕР_1 ) було укладено Договір оренди землі № 201507000100075 (далі - Договір оренди землі від 04.03.2015 №201507000100075), відповідно до умов якого, Запорізька міська рада передала ФОП Буртовому О.В. в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, площею 0,4012 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, для розташування платної цілодобової автостоянки.
Відповідно до п.п. 4 та 5 Договору оренди землі від 04.03.2015 №201507000100075, на земельній ділянці розміщені об`єкт нерухомого майна: контрольно-пропускний пункт, який є власністю орендаря, та об`єкт, що не відноситься до нерухомого майна: вбиральня.
Відповідно до п. 11 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, договір було укладено до 05.11.2024.
Відповідно до п. 11.1. Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, після закінчення строку дії договору орендар який належно виконував свої обов`язки відповідно до умов цього договору, та законодавства України, має за інших рівних умов переважне право на поновлення договору оренди землі, у цьому разі орендар зобов`язаний письмово повідомити орендодавця не пізніше ніж за два місяці до закінчення строку дії договору оренди землі про намір продовжити його дію. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Пунктом 40 договору оренди землі від 04.03.2015 сторони погодили, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, а також реорганізація юридичної особи - Орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Перехід права власності на об`єкти, розташовані на земельній ділянці, до іншої особи, інші обставини є підставою для зміни умов, поновлення або розірвання договору оренди тільки за відсутності заборгованості зі сплати орендної плати, що підтверджено довідкою відповідної податкової інспекції міста.
Вказані положення Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 узгоджуються з положеннями ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (в редакції, чинній на дату укладення договору), якою передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі).
Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди.
При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У цьому випадку укладання додаткової угоди про поновлення договору оренди землі здійснюється із: власником земельної ділянки (щодо земель приватної власності); уповноваженим керівником органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування без прийняття рішення органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної або комунальної власності). Керівник органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який уповноважений підписувати додаткову угоду до договору оренди землі щодо земельної ділянки державної або комунальної власності, визначається рішенням цього органу.
Додаткова угода до договору оренди землі про його поновлення має бути укладена сторонами у місячний строк в обов`язковому порядку.
Як неодноразово зазначала Велика Палата Верховного Суду, для поновлення договору оренди землі з підстав, передбачених частиною шостою статті 33 Закону України «Про оренду землі», необхідна наявність таких юридичних фактів: орендар належно виконує свої обов`язки за цим договором; він повідомив орендодавця в установлені законом строки про намір поновити договірні відносини на новий строк; до листа-повідомлення додав проект додаткової угоди про поновлення договору оренди землі; продовжує користуватись виділеною земельною ділянкою; орендодавець упродовж місяця після закінчення строку договору оренди землі письмово не повідомив орендаря про заперечення у поновленні цього договору ((пункт 42 постанови від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21), постанови від 10 квітня 2018 року у справі № 594/376/17-ц (провадження № 14-65цс18), від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц (провадження № 14- 97цс20) та № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20)). 
У пункті 38.2 постанови від 31 серпня 2021 року у справі № 903/1030/19 (провадження № 12-4гс21) Велика Палата Верховного Суду, посилаючись на свої попередні висновки, викладені в постановах від 22 вересня 2020 року у справах № 313/350/16-ц (провадження № 14-97цс20) та № 159/5756/18 (провадження № 14-99цс20), наголосила, що порушення орендодавцем місячного строку для направлення орендареві листа-повідомлення про заперечення у поновленні договору оренди землі (за наявності таких заперечень) у відповідь на вчасно відправлений орендарем лист-повідомлення про поновлення цього договору з проєктом відповідної додаткової угоди дає орендареві, який добросовісно продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, підстави розраховувати на поновлення такого договору в силу частини шостої статті 33 Закону України «Про оренду землі».
У такому разі відсутність листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі можна кваліфікувати як його мовчазну згоду на поновлення цього договору на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені у ньому раніше. Але таке поновлення обов`язково оформляється шляхом підписання сторонами додаткової угоди.
Законом України від 05.12.2019 № 340-ІХ, який набрав чинності 16.01.2020, ст. 33 Закону України «Про оренду землі» викладено в новій редакції, згідно з якою орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.
Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із ст. 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення.
Отже, за вказаних вище встановлених судом фактичних обставин справи, для продовження строку дії договору оренди спірної земельної ділянки мала бути дотримана процедура, передбачена статтею 33 Закону України «Про оренду землі», а також Договором оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075.
Однак Відповідач не вжив жодних передбачених законом заходів щодо продовження строку дії вказаного договору ні за процедурою, встановленою на дату укладення договору оренди землі, ні за чинною процедурою.
Вказане підтверджується дослідженими судом листами Департаменту (апарату) виконавчого комітету Запорізької міської ради від 11.03.2025 № 13-32/165, від 28.05.2025 № 027/03.4-18, від 29.05.2025 № 13-32/430, згідно з якими звернення Буртового Олександра Володимировича стосовно земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, зокрема, щодо продовження Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, до Запорізької міської ради та її виконавчих органів не надходили.
За змістом ч. 1 ст. 31 Закону України «Про оренду землі», в разі закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, він припиняється.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що Договір оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 є припиненим з 06.11.2024.
Крім цього, відповідно до листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 05.06.2025 № 5547/5/08-01-24-05-11 встановлено, що останній платіж з орендної плати Буртовим О.В. здійснено 26.07.2023 згідно платіжного доручення № 11 на суму 25 312,80 грн. в рахунок нарахувань по декларації з орендної плати за 2022 рік.
Згідно листа Департаменту управління активами Запорізької міської ради від 24.06.2025 № 4796/01/01-07/6064, загальний розмір несплачених коштів за 2023-2024 роки складає 103 787,39 грн. По закінченню строку дії договору оренди землі земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 не поверталась до земель Запорізької міської ради, акти приймання передачі не складалися.
Вказане свідчить про те, що на час розгляду справи судом ФОП Буртовий О.В, не сплачуючи протягом більше 2 років орендну плату за землю, після припинення Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 продовжує без достатньої правової підстави використовувати земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 для розташування автостоянки.
Також судом встановлено, що 11.11.2016 між гр. Буртовим Олександром Володимировичем (Дарувальник) та гр. ОСОБА_1 (Обдаровуваний) укладений Договір дарування № 3292 (Договір), відповідно до якого: Дарувальник передав майно у власність Обдаровуваного безоплатно. (п.1).
Згідно з. п. 2. Договору, нежитлова будівля літ. А-2, що відчужується за цим договором, розташована за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,4012 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:032:0015, та на земельній ділянці площею 0,1736 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:032:0032.
П. 3. Зазначена нежитлова будівля, що є предметом цього Договору, належить Дарувальнику на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу нерухомого майна, посвідченого Нечипуренко Г.Ф., приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, 23.05.2006р. за р. 1242.
П.4. Відповідно до Технічного паспорту па вищезазначену нежитлову будівлю, складеного Орендним підприємством "Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації" станом на 25.06.2004 року, реєстрацію поточних змін внесено 15.08.2005 року. 17.03.2006 року, 25.05.2006 року, на земельній ділянці розташовано: літ. А-2 - нежитлова будівля, загальною площею 14,5 кв.м.
П. 5. Земельна ділянка площею 0,4012 га, цільове призначення якої - для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства, на якій розташована вищевказана нежитлова будівля, що відчужується, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянку, номер витягу: НВ-2302595932016 від 07.11.2016 року, виданим Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Запорізькому районі Запорізької області Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру Ларіоновою О.М., перебуває у комунальній власності та передана в оренду.
Пунктом 19 Договору передбачено, що відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з моменту такої реєстрації.
Договір дарування посвідчений зареєстрований приватним нотаріусом Кукурдз Т.Ю. в реєстрі речових прав на нерухоме майно 11.11.2016 за № 3292.
Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 72857099 від 11.11.2016р. на підставі вказаного Договору до реєстру внесено запис про право власності № 17401373 на підставі Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 32334300 від 11.11.2016р. Вказаний об`єкт нерухомого майна нежитлова будівля, літ. А-2, загальною площею 14,5 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_3, належить на праві приватної власності ОСОБА_1. 
Приймаючи рішення у справі суд також враховує наступне. 
Відповідно до ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. Відповідно до абз. 1 п. 24 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду.
З огляду на викладене, у зв`язку з припиненням 06.11.2024 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 ФОП Буртовий О.В. зобов`язаний повернути Запорізькій міській раді земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, натомість, згідно листа Департаменту управління активами Запорізької міської ради від 24.06.2025 № 4796/01/01-07/6064 встановлено, що вказана земельна ділянка не поверталась Запорізькій міській раді.
Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.
Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування способів захисту, передбачених законом (п. «д» ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України).
Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення.
Відповідно до висновків про застосування норм права щодо способу захисту порушених прав власника стосовно земельної ділянки, яка передана на підставі договору оренди в користування особи, строк якого закінчився, викладених в п. 227 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025 у справі № 910/2389/23, у разі закінчення строку договору оренди, на який його було укладено, та невиконання орендарем свого обов`язку з повернення земельної ділянки, належним та ефективним способом захисту порушених прав орендодавця відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України є зобов`язання орендаря повернути земельну ділянку, яка була предметом цього договору. 
Також судом встановлено, що Відповідач - Буртовий О.В. (ІПН НОМЕР_1 ) зареєстрований як фізична особа-підприємець в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, основним видом економічної діяльності якого є 52.21 «Допоміжне обслуговування наземного транспорту». Також зареєстрованими видами економічної діяльності ФОП Буртового О.В. є: 46.69 «Оптова торгівля іншими машинами й устаткуванням», 68.20 «Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна», 49.32 «Надання послуг таксі».
Крім цього, земельна ділянка з кадастровим № 2310100000:07:032:0015, площею 0,4012 га, розташована за адресою: АДРЕСА_3, відноситься до земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, вид цільового призначення земельної ділянки: 12.04 для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства.
Згідно рішення Запорізької міської ради від 05.11.2014 № 56/9 технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 в натурі (на місцевості) розроблялась за заявою Фізичної особи-підприємця Буртового О.В. та вказана земельна ділянка була передана в оренду строком на 10 років, Буртовому О.В. саме як фізичній особі-підприємцю для розташування платної цілодобової автостоянки на підставі договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, укладеного між Запорізькою міською радою та Буртовим О.В. як фізичною особою-підприємцем.
Вказані обставини свідчать про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 видавалась та використовувалась ФОП Буртовим О.В. для безпосереднього здійснення господарської діяльності, а не для будівництва та обслуговування розташованих на ній об`єктів нерухомості. 
Згідно листа ГУ ДПС у Запорізькій області від 05.06.2025 № 5547/5/08-01-24-05-11 договір оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 перебував на обліку як такий, що укладений з Фізичною особою-підприємцем Буртовим О.В. (ІПН НОМЕР_1 ).
Зазначення в податковій декларації з плати за землю за 2025 рік Буртовим О.В. свого основного коду виду економічної діяльності 52.21 та земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 із зазначенням невірної дати закінчення терміну дії договору оренди (31.12.2034), що спростовується наявними у матеріалах справи доказами, які підтверджують те, що Договір оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 є припиненим з 06.11.2024, свідчить про неповернення ФОП Буртовим О.В. вказаної земельної ділянки Запорізькій міській раді та продовження користування нею, за відсутності законних підстав для цього, саме як суб`єктом господарювання.
Доказів зворотного Відповідачем суду не надано. 
Крім цього, на запит прокурора від 28.01.2026 № 57-101-687ВИХ-26 до ГУ ДПС у Запорізькій області про надання інформації про подання ФОП Буртовим О.В. та ФОП ОСОБА_1 до контролюючого органу звітності зі сплати за землю та сплати ними орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 за період з 2014 по 2026 роки, листом від 05.02.2026 № 1908/5/08-01-24-05-12 ГУ ДПС у Запорізькій області повідомило про те, що нарахування орендної плати за землю проводиться платником самостійно шляхом щорічного подання декларації з орендної плати. Податкову звітність зі сплати орендної плати за землю за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 протягом 2015-2025 років до контролюючого органу подавав ФОП Буртовий Олександр Володимирович (ІПН НОМЕР_1 ). Орендну плату за користування вказаною земельною ділянкою протягом 2015-2022 років сплачував також ФОП Буртовий О.В. Протягом 2023-2025 років ФОП Буртовий О.В. задекларував орендну плату в розмірі 0,00 грн, та відповідно її не сплачував. Разом з цим, податкова звітність за вказану земельну ділянку ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 ) до контролюючого органу не подавалась та орендна плата не сплачувалась.
Наведене також підтверджує той факт, що саме відповідачем - Буртовим О.В. - здійснювалося фактичне використання спірної земельної ділянки та подавалася податкова звітність вже після укладення договору дарування об`єкта нерухомості синові - ФОП ОСОБА_1, який за земельну ділянку не звітував та податки за неї не сплачував. 
Також, в матеріалах справи наявні копії податкових декларацій з плати за землю за 2024 та 2025 роки, подані до контролюючого органу ФОП Буртовим О.В.
Не зважаючи на припинення 06.11.2024 Договору оренди землі від 04.03.2015 №201507000100075, згідно з декларацією за 2024 рік, ФОП Буртовим О.В. на власний розсуд зазначена дата закінчення терміну дії договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 - 31.12.2024. Згідно з декларацією за 2025 рік - 31.12.2034.
Крім того, в матеріалах справи № 908/2811/25 наявна копія додаткової угоди №201707000400073 від 19.01.2017 до Договору оренди землі від 04.03.2015 №201507000100075, факт укладення якої свідчить про те, що ФОП Буртовий О.В. не повідомив Запорізьку міську раду про відчуження на підставі договору дарування від 11.11.2016 об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, на користь ОСОБА_1
Також встановлено, що сторонами Договору оренди землі від 04.03.2015 №201507000100075, на виконання умов п. 40 зазначеного договору, не вносились зміни до вказаного договору у зв`язку з переходом права власності на об`єкт нерухомого майна від Буртового О.В. до ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 11.11.2016.
Вказане означає, що саме Відповідач ФОП Буртовий О.В. продовжив бути стороною Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 після укладення договору дарування від 11.11.2016.
Також суд зазначає, що ухвалою від 14.01.2026р. у цій справі суд відмовив у задоволенні клопотання заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області від 06.01.2026 про заміну первісного відповідача належним відповідачем - ОСОБА_1 
Щодо посилань Відповідача на перехід права власності на об`єкт нерухомості та права користування спірною земельною ділянкою до третьої особи суд зазначає наступне.
Відповідач зазначає, що ФОП Буртовий Олександр Володимирович не є власником нерухомого майна, що розташоване на земельній ділянці з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, оскільки з моменту укладеного договору дарування від 11.11.2016, № 3292, тобто з 11.11.2016, майно відчужено, а отже умови договору оренди перейшли до гр. ОСОБА_1 як до нового власника нерухомого майна.
Суд враховує, що за договором дарування одна сторона (Дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (Обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (ч. 1 ст. 717 ЦК України).
Відповідно до ч. 2 ст. 719 ЦК України, договір дарування нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Даний правочин може бути посвідчено за місцем знаходження об`єкту нерухомого майна або ж за місцем реєстрації однієї із сторін. Крім документа, що посвідчує право власності на житловий будинок, квартиру, садибу та інше нерухоме майно, право власності на яке підлягало реєстрації відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, та не зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, долучається документ, що підтверджує державну реєстрацію права власності на це майно (крім випадків, коли відомості про державну реєстрацію права власності містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, який є архівною складовою частиною Державного реєстру речових прав на нерухоме майно).
Відповідно до договору дарування від 11.11.2016 № 3292, гр. Буртовий Олександр Володимирович передав ОСОБА_1 у власність нежитлову будівлю літ. А-2, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 на земельній ділянці площею 0,4012 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:032:0015, та на земельній ділянці площею 0,1736 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:032:0032.
Однак, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів розташування нежитлової будівлі літ. А-2 площею 14,5 кв.м. одразу на двох земельних ділянках, а саме з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 та з кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:032:0032.
Відповідно до наявних матеріалів справи, нежитлова будівля літ. А-2 площею 14,5 кв.м розміщена на земельній ділянці з кадастровим № 2310100000:07:032:0015.
Окрім того, 25.12.2014 між Запорізькою міською радою та Фізичною особою-підприємцем Буртовим Олександром Володимировичем (ІПН НОМЕР_1 ) було укладено Договір оренди землі № 201407000100712 (далі - Договір оренди землі від 25.12.2014 № 201407000100712), відповідно до умов якого, Запорізька міська рада передала ФОП Буртовому О.В. в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0032, площею 0,1736 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, для розташування платної цілодобової автостоянки.
Відповідно до п. п. 4 та 5 цього Договору оренди землі земельна ділянка передавалась в оренду вільною від забудови та об`єктів нерухомого майна.
Згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.12.2025 № 457075419, на об`єкт нерухомого майна: нежитлова будівля (контрольно-пропускний пункт) літ. А-2 площею 14.5 кв.м за реєстраційним номером об`єкта: 3244734323060, 27.11.2025 було проведено державну реєстрацію речового права власності за ОСОБА_1, тобто вже після звернення прокурора з позовом до суду у цій справі. 
Запорізька міська рада про існування договору дарування від 11.11.2016, № 3292 дізналась лише після подання представником відповідача відзиву на позовну заяву у справі № 908/2811/25, отже 15.12.2025.
Між Запорізькою міською радою та ФОП Бутовим Олександром Володимировичем укладена додаткова угода №201707000400073 від 19.01.2017 про внесення змін до договору оренди землі від 04.03.2015 №201507000100075.
Вказана додаткова угода була направлена ФОП Буртовим Олександром Володимировичем на адресу Запорізької міської ради листом від 17.01.2017 б/н, (Лист вх.МВК від 17.01.2017 № 01/02-32/00079, вх. УЗВ від 19.01.2017 № 193).
Отже, вищевказана додаткова угода була підписана ФОП Буртовим Олександром Володимировичем та направлялася 17.01.2017 на адресу ЗМР вже після укладення договору дарування від 11.11.2016, № 3292., про існування якого та відчуження об`єкта нерухомості, розташованого на спірній земельній ділянці, ФОП Буртовий О.В., як це передбачено п. 40 Договору оренди, не повідомляв власника земельної ділянки - Запорізьку міську раду, відмітки на той час про наявність договору дарування Державний реєстр речових прав на нерухоме майно не містив. 
Вказане означає, що відповідач ФОП Буртовий О.В. продовжив бути стороною Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 після укладення договору дарування від 11.11.2016. 
Судом також проаналізовано надані сторонами Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 457075419 від 17.12.2025р. містяться наступні записи:
1. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 3244734323060
Об`єкт речових прав: закінчений будівництвом об`єкт
Тип об`єкта: будівля, нежитлова будівля (контрольно-пропускний пункт) літ. А-2
Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 14.5
Адреса: АДРЕСА_3
Земельні ділянки місця розташування: Кадастровий номер: 2310100000:07:032:0032; Кадастровий номер: 2310100000:07:032:0015
Додаткові відомості: нежитлова будівля-літ. Г, пл. 2 кв.м., сарай-літ. В; вбиральня-літ. Б; паркан-№1; ворота-№2,3,4.
Тип речового права: право власності
Дата, час державної реєстрації: 27.11.2025 19:25:29
Державний реєстратор: Урупа Андрій Федорович, Маловільшанська сільська рада, Київська обл.
Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 82126056 від 01.12.2025 10:43:09, Урупа Андрій Федорович, Маловільшанська сільська рада, Київська обл.
Документи, подані для державної реєстрації: Витяг з Реєстру будівельної діяльності ЄДЕССБ, серія та номер: ЗП141173632146, виданий 29.12.2017, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ; договір дарування, серія та номер: 3292, виданий 11.11.2016, видавник: ПН ЗМНО, Кукурудз О.В.; технічний паспорт, серія та номер: TI01: НОМЕР_3 , виданий 14.09.2025, видавник: ЄДЕССБ, Документ отримано з ЄДЕССБ
Власники: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , країна громадянства: Україна
2. Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 633955623101
Тип об`єкта: земельна ділянка
Кадастровий номер: 2310100000:07:032:0015
Опис об`єкта: Площа (га): 0.4012, Дата державної реєстрації земельної ділянки: 04.04.2005, орган, що здійснив державну реєстрацію земельної ділянки: ЗРФ ДП "Центр ДЗК"
Цільове призначення: для розміщення та експлуатації будівель і споруд автомобільного транспорту та дорожнього господарства
Адреса: АДРЕСА_3
Актуальна інформація про речове право
Номер відомостей про речове право: 9629495
Тип речового права: право власності
Дата, час державної реєстрації: 05.05.2015 08:57:27
Державний реєстратор: Полтавець Дмитро Володимирович, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл.
Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 21231618 від 12.05.2015 15:03:17, Полтавець Дмитро Володимирович, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл.
Документи, подані для державної реєстрації: Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", серія та номер: 5245-VI, виданий 06.09.2012, видавник: Верховна Рада України
Розмір частки: 1
Власники: Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ: 04053915, країна реєстрації: Україна
Актуальна інформація про державну реєстрацію іншого речового права
Номер запису про інше речове право: 9632205
Дата, час державної реєстрації: 05.05.2015 09:10:29
Державний реєстратор: Полтавець Дмитро Володимирович, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл.
Документи, подані для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: 201507000100075, виданий 04.03.2015, видавник: -
Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 21238199 від 12.05.2015 16:32:10, Полтавець Дмитро Володимирович, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл.
Вид іншого речового права: право оренди земельної ділянки
Зміст, характеристика іншого речового права: Строк дії: Договір укладено до 05 листопада 2024 року
Відомості про суб`єкта іншого речового права: Орендодавець: Територіальна громада міста Запоріжжя в особі Запорізької міської ради, код ЄДРПОУ: 04053915, країна реєстрації: Україна.
Орендар: Буртовий Олександр Володимирович, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 
Опис об`єкта іншого речового права: В оренду передається земельна ділянка загальною площею 0,4012 га, кадастровий номер земельної ділянки 2310100000:07:032:0015
3. Реєстраційний номер майна: 11739711
Тип майна: нежитлова будівля, літ.А-2
Адреса нерухомого майна: АДРЕСА_3
Загальна площа (кв.м): 14,5, Площа земельної ділянки (кв.м): 5795
Номер запису: 1767 в книзі: 8.
ВІДОМОСТІ ПРО ПРАВА ВЛАСНОСТІ
Дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 25.05.2006
Дата внесення запису: 25.05.2006
ПІБ: Буртовий Олександр Володимирович РНОКПП: НОМЕР_1 
Дата народження:  
ІНФОРМАЦІЯ_2 : Запорізька обл., м. Запоріжжя Документ, що посвідчує особу: паспорт громадянина України, НОМЕР_4 , 11.02.1999
Форма власності: приватна
Частка власності: 1/1
Підстава виникнення права власності: договір купівлі-продажу, 1242, 23.05.2006, Нечипуренко Г.Ф., приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу
Аналогічні дані наявні і в наявних у матеріалах справи довідках з вказаного Реєстру № 459333952 від 05.01.2026р. та № 459334071 від 05.01.2026р. , в яких додатково міститься і наступна інформація:
4. Деталізована інформація про об`єкт речових прав
Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 627563323101
Тип об`єкта: нежитлова будівля, літ. А-2, об`єкт житлової нерухомості: Ні
Опис об`єкта: Загальна площа (кв.м): 14.5
Адреса: АДРЕСА_3
Об`єкт нерухомого майна закрито
Дата, час державної реєстрації: 04.10.2017 15:36:25
Підстава: знищення об`єкта речових прав акт , серія та номер: б/н, виданий 29.09.2017, видавник: ТОВ "Центр проектування та технічної інвентаризації"; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 29.09.2017, видавник: ТОВ "Центр проектування та технічної інвентаризації"
Відомості внесено до реєстру: 06.10.2017 09:27:17, Пелих Віталій Віталійович , Виконавчий комітет Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, Запорізька обл., індексний номер рішення: 37436463
Деталізована інформація про речове право
Номер відомостей про речове право: 17401373
Тип речового права: право власності
Дата, час державної реєстрації: 11.11.2016 12:07:20
Державний реєстратор: приватний нотаріус Кукурудз Тетяна Юріївна, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл.
Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 32334300 від 11.11.2016 12:30:02, приватний нотаріус Кукурудз Тетяна Юріївна, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл.
Документи, подані для державної реєстрації: договір дарування, серія та номер: 3292, виданий 11.11.2016, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Кукурудз Т.Ю.
Розмір частки: 1/1
Власники: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_5 , виданий 13.10.2006, видавник: Шевченківський РВ УМВС України в Запорізькій області, країна громадянства: Україна
Додаткові відомості: адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_3 
Речове право припинено
Дата, час державної реєстрації: 04.10.2017 15:36:25
Підстава: акт , серія та номер: б/н, виданий 29.09.2017, видавник: ТОВ "Центр проектування та технічної інвентаризації"; технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 29.09.2017, видавник: ТОВ "Центр проектування та технічної інвентаризації"
Відомості внесено до реєстру: 06.10.2017 09:22:29, Пелих Віталій Віталійович , Виконавчий комітет Терсянської сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, Запорізька обл., індексний номер рішення: 37436219
5. Номер відомостей про речове право: 9521769
Тип речового права: право власності
Дата, час державної реєстрації: 23.04.2015 09:53:47
Державний реєстратор: Тарасенко Мар`яна Ігорівна, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл.
Підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 21005206 від 29.04.2015 09:59:56, Тарасенко Мар`яна Ігорівна, Запорізьке міське управління юстиції, Запорізька обл.
Документи, подані для державної реєстрації: договір купівлі-продажу, серія та номер: 1242, виданий 23.05.2006, видавник: Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Нечипуренко Г.Ф.
Розмір частки: 0
Власники: Буртовий Олександр Володимирович , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , країна громадянства: Україна
Речове право припинено
Дата, час державної реєстрації: 11.11.2016 12:07:20
Відомості внесено до реєстру: 11.11.2016 12:34:35, приватний нотаріус Кукурудз Тетяна Юріївна, Запорізький міський нотаріальний округ, Запорізька обл., індексний номер рішення: 32334300
Наведене свідчить, що первинний об`єкт нерухомості під літерою А-2, який було розташовано на спірній земельній ділянці та подаровано Буртовим О.В. ОСОБА_1 було знищено 29.09.2017, із закриттям та внесенням запису до реєстру про припинення права власності ОСОБА_1 на нього. 
Вказане означає, що у ОСОБА_1 з дати державної реєстрації припинення речового права (04.10.2017) припинилося і право оренди земельної ділянки, на якій вказаний об`єкт було розташовано. 
В подальшому, замість знищеної нежитлової будівлі (контрольно-пропускний пункт літ. А-2), на яке право власності у ОСОБА_1 , що виникло на підставі Договору дарування від 11.11.2016р., припинилося, а на спірній земельній ділянці ОСОБА_1 здійснено нове будівництво на місті знищеного об`єкта нерухомості, При цьому замість однієї будівлі контрольно-пропускного пункту додатково з`явилися інші об`єкти: нежитлова будівля-літ. Г, пл. 2 кв.м., сарай-літ. В; вбиральня-літ. Б; паркан-№1; ворота-№2,3,4.
Таким чином, в матеріалах справи містяться дані державного реєстру речових прав на нерухоме майно, зі змісту яких вбачається, що договір дарування від 11.11.2016, укладений між Буртовим О.В. та ОСОБА_1 був підставою для двох реєстраційних дій з державної реєстрації права власності третьої особи - ОСОБА_1 на той самий об`єкт нерухомого майна (нежитлову будівлю літ. А-2, загальною площею 14,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 ):
1) 11.11.2016 з присвоєнням об`єкту нерухомого майна реєстраційного номеру 627563323101;
2) 27.11.2025 (тобто після припинення 06.11.2024 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 та відкриття судом 15.09.2025 провадження у справі № 908/2811/25) з присвоєнням об`єкту нерухомого майна реєстраційного номеру 3244734323060.
При цьому, 04.10.2017 вже було проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_1 на нежитлову будівлю літ. А-2, загальною площею 14,5 кв.м, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 у зв`язку з її знищенням.
Відповідачем та третьою особою не надано суду жодних доказів на спростування вказаних обставин.
Державна реєстрація третьою особою після відкриття провадження у справі № 908/2811/25 права власності на об`єкт нерухомого майна, який згідно з відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно був знищений, на підставі одного й того самого договору дарування від 11.11.2016, укладеного між відповідачем та третьою особою, за відсутності наданих суду відповідачем та третьою особою обґрунтованих пояснень на виконання п. 6 ухвали Господарського суду Запорізької області від 15.12.2025, з урахуванням отриманої інформації про декларування та сплату орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 протягом 2015-2025 років ФОП Буртовим О.В., свідчить про те, що ФОП Буртовий О.В. є належним Відповідачем у справі № 908/2811/25.
При цьому суд також констатує, що за договором оренди спірна земельна ділянка № 2310100000:07:032:0015 площею 0.4012 передавалася не для експлуатації орендарем об`єкта нерухомості площею 14,5 кв.м., а для розміщення та експлуатації автостоянки.
Відповідно до частини першої статті 120 Земельного кодексу України та статті 377 Цивільного кодексу України, у разі переходу права власності на будівлю або споруду до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій така будівля розташована, у тому обсязі та на тих самих умовах, що належали попередньому землекористувачу.
Зазначений перехід відбувається в силу закону та не потребує окремого волевиявлення сторін.
Разом з тим, правова позиція Верховного Суду є послідовною в тому, що такий перехід має похідний характер та обмежується функціональним зв`язком між об`єктом нерухомості та земельною ділянкою.
Так, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 зроблено висновок: "8.16. Наведені вище земельно-правові та цивільно-правові норми встановлюють, що перехід майнових прав до іншої особи тягне за собою перехід до неї і земельних прав на ту частину земельної ділянки, на якій безпосередньо розташований об`єкт нерухомості, та частини земельної ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Розмір цієї частини земельної ділянки має визначатися на основі державних будівельних норм та санітарних норм і правил."
Отже, Верховний Суд прямо наголосив, що сам факт переходу права власності на будівлю не означає автоматичного переходу права користування всією земельною ділянкою, якщо її площа перевищує розмір, об`єктивно необхідний для обслуговування такого об`єкта.
Матеріали справи свідчать, що Відповідач фактично ототожнює право користування земельною ділянкою, на якій розташована належна йому споруда - пропускний пункт площею 14,5 кв.м., з правом користуванням усією спірною земельною ділянкою, переданою йому для розташування та експлуатації автостоянки, площею 0,4012 га., що є значно більшою ніж це об`єктивно необхідно для обслуговування такого об`єкта нерухомості. 
При цьому судом встановлено, що земельна ділянка саме під об`єктом нерухомості площею 14,5 кв.м. не є окремо сформованою та зареєстрованою у відповідному реєстрі як окремий об`єкт цивільних прав. 
На вимогу суду Відповідач та третя особа вказаних у реєстрі документів не надали, обмежившись поясненнями, що відповідач після дарування не має жодного відношення до цього об`єкту, а третя особа пояснила, що це було не будівництво нового об`єкту нерухомості, а лише косметичний ремонт. Однак, вказані доводи спростовуються вказаним вище даними Реєстру речових прав, які приймаються судом в силу закону такими, що свідчать про дійсний стан вказаних об'єктів. 
З наведеного також вбачається, що у спірних правовідносинах поведінка відповідача (орендаря земельної ділянки) є внутрішньо суперечливою, недобросовісною та такою, що порушує принцип заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), який є складовою загального принципу добросовісності, закріпленого у статтях 3, 13, 509 Цивільного кодексу України.
Так, фактичні обставини свідчать, що Відповідач, перебуваючи у статусі орендаря земельної ділянки, здійснив відчуження (дарування) об`єкта нерухомого майна, розташованого на цій ділянці.
При цьому відповідач не повідомив орендодавця про зміну власника нерухомого майна, що має істотне значення для орендних правовідносин.
Надалі Відповідач діяв як належний орендар, зокрема уклав додаткову угоду про продовження строку дії договору оренди від власного імені, а також подавав податкові декларації щодо плати за землю.
Лише після цього та фактично під час судового розгляду цієї справи в заявах по суті відповідач повідомив про припинення свого статусу орендаря з моменту відчуження нерухомого майна.
Отже, така поведінка відповідача є взаємовиключною та свідчить про зміну правової позиції залежно від вигідності для нього того чи іншого правового результату.
З огляду на викладене: своїми діями (укладенням додаткової угоди) Відповідач підтвердив наявність у себе статусу орендаря та визнав чинність відповідного договору; орендодавець обґрунтовано покладався на таку поведінку відповідача як на підтвердження безперервності орендних правовідносин; подальше заперечення відповідачем власного статусу орендаря є зловживанням правом та спрямоване на уникнення настання для нього правових наслідків раніше вчинених дій.
Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, застосування принципу venire contra factum proprium виключає можливість для сторони посилатися на обставини, які суперечать її попередній поведінці, якщо інша сторона діяла, покладаючись на таку поведінку, а її зміна порушує баланс інтересів сторін та вимоги добросовісності.
Крім того, сам по собі факт відчуження об`єкта нерухомого майна не звільняє особу від обов`язків за договором оренди земельної ділянки автоматично, зокрема за відсутності належного оформлення переходу прав та обов`язків орендаря відповідно до вимог земельного та цивільного законодавства.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що відповідач, який: не повідомив орендодавця про відчуження нерухомого майна, продовжував реалізовувати права орендаря, уклав додаткову угоду про продовження договору, позбавлений права посилатися на припинення свого статусу орендаря, оскільки така позиція суперечить його попередній поведінці, є недобросовісною та суперечить принципу заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium), який послідовно застосовується Верховним Судом, зокрема у постанові від 30.11.2022 у справі № 925/2/22, в якій Суд посилається на доктрину venire contra factum proprium (заборона суперечливої поведінки), зазначаючи, що поведінка сторони має відповідати принципу добросовісності, а попередні дії (виконання договору) унеможливлюють подальше оспорювання його дійсності з формальних підстав. Рішенням Конституційного Суду України від 28.04.2021 року № 2-р(II)/2021 у справі № 3-95/2020(193/20) визнано, що частина третя статті 13, частина третя статті 16 ЦК України не суперечать частині другій статті 58 Конституції України та вказано, що "оцінюючи домірність припису частини третьої статті 13 Кодексу, Конституційний Суд України констатує, що заборону недопущення дій, що їх може вчинити учасник цивільних відносин з наміром завдати шкоди іншій особі, сформульовано в ньому на розвиток припису частини першої статті 68 Основного Закону України, згідно з яким кожен зобов`язаний не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Водночас словосполука "а також зловживання правом в інших формах", що також міститься у частині третій статті 13 Кодексу, на думку Конституційного Суду України, за своєю суттю є засобом узагальненого позначення одразу кількох явищ з метою уникнення потреби наведення їх повного або виключного переліку. Здійснюючи право власності, у тому числі шляхом укладення договору або вчинення іншого правочину, особа має враховувати, що реалізація свободи договору як однієї із засад цивільного законодавства перебуває у посутньому взаємозв`язку з установленими Кодексом та іншими законами межами здійснення цивільних прав, у тому числі права власності. Установлення Кодексом або іншим законом меж здійснення права власності та реалізації свободи договору не суперечить вимогам Конституції України, за винятком ситуацій, коли для встановлення таких меж немає правомірної (легітимної) мети або коли використано юридичні засоби, що не є домірними. У зв`язку з тим, що частина третя статті 13 та частина третя статті 16 Кодексу мають на меті стимулювати учасників цивільних відносин до добросовісного та розумного здійснення своїх цивільних прав, Конституційний Суд України дійшов висновку, що ця мета є правомірною (легітимною)". В основі доктрини "venire contra factum proprium" знаходиться принцип добросовісності. Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
У зв`язку з цим відповідні доводи не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі, а правова позиція Відповідача судом відхиляється.
З огляду на викладене суд дійшов висновку, що саме ФОП Буртовий О.В. є належним Відповідачем у справі № 908/2811/25 про зобов`язання повернути спірну земельну ділянку, а тому доводи Відповідача, що він не є користувачем спірної ділянки, а тому не може бути відповідачем у цій справі та не може повернути земельну ділянку Запорізькій міській раді судом відхиляються. 
З огляду на викладене, враховуючи те, що згідно ч. 1 ст. 785 Цивільного кодексу України, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», абз. 1 п. 24 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, після припинення договору оренди землі ФОП Буртовий О.В. був зобов`язаний повернути Запорізькій міській раді земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, проте не виконав цього обов`язку, а тому позовні вимоги прокурора про зобов`язання ФОП Буртового О.В. повернути Запорізькій міській раді вказану земельну ділянку за судовим рішенням є ефективним способом захисту та підлягають задоволенню. 
Інші доводи Відповідача судом відхиляються в силу викладеного, а також виходячи з наступного.

Щодо автоматичного продовження строку дії договору оренди землі. 
Відповідно до ч. 1 ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Відповідно до ч. 2 ст. 792 Цивільного кодексу України, відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
За змістом ч. 5 ст. 2 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оренда здійснюється на основі принципу врахування особливостей об`єктів державної та комунальної форм власності.
За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», серед об`єктів оренди за цим Законом не зазначено земельних ділянок.
Разом з цим, встановлено, що Постанову Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» від 27.05.2022 № 634 прийнято відповідно до Закону України від 01.04.2022 № 2181-IX «Про внесення змін до Закону України «Про оренду державного та комунального майна».
Натомість, відповідно до ч. 1 ст. 3 Земельного кодексу України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч. 9 ст. 93 Земельного кодексу України, відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
За змістом ч. 2 ст. 2 Закону України «Про оренду землі», особливості, передбачені Законом України «Про оренду державного та комунального майна», враховуються тільки під час регулювання відносин, пов`язаних з орендою земельних ділянок, на яких розташовані цілісні майнові комплекси підприємств, установ і організацій державної або комунальної власності, а також заснованих на майні, що належить Автономній Республіці Крим, та їх структурних підрозділів.
Відповідно до п. 1-2 розділу VIII «Прикінцеві положення» Закону України «Про оренду землі», укладення, виконання, зміна, поновлення і припинення договорів оренди землі та набуття права оренди, суборенди земельних ділянок в Україні або окремих її місцевостях, у яких введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням п.п. 27 і 28 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України.
Разом з цим, аналіз положень п.п. 27 і 28 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України дає підстави дійти висновку про те, що вони не поширюються на правовідносини, що виникли на підставі Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, укладеного між Запорізькою міською радою та ФОП Буртовим О.В.
Відповідно до Наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376 затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.
Згідно витягу з цього Наказу та за змістом Переліку, Запорізька міська територіальна громада (UA23060070000082704) з 01.02.2023 відноситься до територій можливих бойових дій (підпункт 1.3 пункту 1 розділу І Переліку).
Однак, Переліком в тому числі окремо визначені території активних бойових дій, відповідного до якого вся територія Запорізького району (код UA23060000000070350), віднесена до території активних бойових дій з 12.03.2022 по 31.12.2022 (підпункт 2.3 пункту 2 розділу І Переліку).
При цьому, у Переліку не міститься виключень щодо територіальних громад Запорізького району, а тому Запорізька територіальна громада, включаючи місто Запоріжжя, входить до території Запорізького району.
Виходячи з вищевикладеного, згідно з Переліком затвердженого Наказом №376, Запорізька міська територіальна громада (UA23060070000082704) віднесена до території активних бойових дій з 12.03.2022 по 31.12.2022, а з 01.02.2023 відноситься до територій можливих бойових дій.
Відповідно до п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 р. № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» договори оренди державного та комунального майна, розташованого на визначених територіях, для яких не визначена дата завершення бойових дій або тимчасової окупації, строк дії яких завершується в період воєнного стану, вважаються продовженими до дати, що настає через шість місяців після дати завершення бойових дій або тимчасової окупації та визначається із урахуванням переліку визначених територій.
Однак, вказана норма не підлягає застосуванню у спірних правовідносинах, оскільки відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, Запорізька міська територіальна громада (UA23060070000082704) з 01.02.2023 відноситься до територій можливих бойових дій (підпункт 1.3 пункту 1 розділу І Переліку).
Виходячи з вищенаведеного, посилання відповідача на застосування п. 5 постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 № 634, а відтак автоматичного продовження договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 є безпідставним. 
Щодо пропуску строку позовної давності.
Відповідач зазначив у запереченнях на відповідь на відзив, що з часу втрати відповідачем юридичного та фактичного зв`язку з спірною земельною ділянкою, пройшло майже 10-ть років. Цей строк в 3-и рази перевищує, загальний строк позовної давності визначений ч.1 ст.257 ЦК. Посилаючись на ч.1 ст.262 та ч.4 ст.267 ЦК України Відповідач просить суд застосувати строків позовної давності у спірних правовідносинах. 
Суд в цій частині виходить з того, що відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
Закон України від 30.03.2020 № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнений пунктом 12, набрав чинності 02.04.2020.
Так, відповідно до пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спри чиненої коронавірусом SARS-CoV-2» з 12 березня 2020 року на території України був встановлений карантин.
Вказаний карантин неодноразово був продовжений постановами Кабінету Міністрів України аж до 30.06.2023.
Також, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-IX, прийнятий 15.03.2022 Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2003 р., № 40-44, ст. 356) доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».
Після цього, строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався відповідними Законами та Указами Президента України, та зрештою, на сьогоднішній день подовжений.
Отже, законодавцем з метою забезпечення визначеного Конституцією України права на доступ до суду передбачено продовження на період дії воєнного стану строку, протягом якого особа може реалізувати своє право на звернення до суду з метою захисту своїх прав та інтересів.
Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, сформульованими у постановах від 21 червня 2023 року у справі № 727/4133/22, від 13 листопада 2024 року у справі № 383/1645/23 тощо. Такі обставини свідчать про незмінність та усталеність правового підходу Верховного Суду щодо підстав застосування позовної давності, яка не закінчилася станом на час запровадження воєнного стану на території України.
Вказане зупинення строків позовної давності в Україні припинено з 4 вересня 2025р. на підставі Закону № 4434-ІХ, який виключив з Цивільного кодексу норму, що зупиняла ці строки на час дії воєнного стану. З цієї дати перебіг строків позовної давності, зупинених раніше, відновлено, враховуючи час, що минув до зупинення. Однак вказане, не спростовує зазначеного вище висновку суду. 
З наведеного вище вбачається, що перебіг строку позовної давності почався з наступного дня після порушення права Позивача у зв`язку з неповерненням Відповідачем спірної земельної ділянки у визначений договором строк - з 05.11.2024р.,а тому станом на 04.09.2025р. (дата звернення до суду із позовом у цій справі, яка співпала з датою відновлення зупинених строків позовної давності) загальний трирічний строк позовної давності тільки розпочав свій відлік. 
Твердження Відповідача про відсутність зв`язку зі спірною земельною ділянкою спростовуються наведеними вище доказами та висновками суду, а тому вимоги Відповідача про відмову у позові з цих підстав є необґрунтованими.

Щодо залучення Запорізької міської ради як відповідача у справі.
Відповідно до ч. 3 ст. 45 ГПК України, позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу.
Разом з цим, відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу (ч. 4 ст. 45 ГПК України).
Судом встановлено, що власником земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915).
Відповідно до ч. 1 ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
З матеріалів справи вбачається, що Договір оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 є припиненим з 06.11.2024.
В силу положень ч. 1 ст. 785 ЦК України, ч. 1 ст. 34 Закону України «Про оренду землі», абз. 1 п. 24 Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075, саме на орендаря за вказаним договором оренди землі покладено обов`язок повернути Запорізькій міській раді земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 після припинення договору оренди землі.
Проте, земельна ділянка з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 не повернута орендарем орендодавцю, що і стало підставою для звернення прокурором з позовом у цій справі до суду, який обґрунтовано порушенням прав та законних інтересів орендодавця - Запорізької міської ради як власника земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, та які були порушені орендарем - ФОП Буртовим О.В. внаслідок її неповернення власнику після припинення Договору оренди землі від 04.03.2015, що позбавляє його можливості в повній мірі користуватися і розпоряджатися вказаною земельною ділянкою.
Вказане узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним в п. 227 мотивувальної частини постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2025 у справі № 910/2389/23, згідно з яким, у разі закінчення строку договору оренди, на який його було укладено, та невиконання орендарем свого обов`язку з повернення земельної ділянки, належним та ефективним способом захисту порушених прав орендодавця відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України є зобов`язання орендаря повернути земельну ділянку, яка була предметом цього договору.
Таким чином, відповідно до ст. 45 ГПК України прокурором правильно визначено сторони у справі № 908/2811/25: Запорізька міська рада - власник земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 є позивачем, а орендар за Договором оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 - відповідачем у справі № 908/2811/25, а тому твердження представника Відповідача про те, що Запорізька міська рада має бути залучена до часті у справі в якості відповідача є безпідставним. 
Відносно пояснень третьої особи суд також зазначає, що ОСОБА_1 не додано до них жодних доказів на підтвердження викладених у них обставин,а тому вони оцінюються судом критично та також відхиляються.

Щодо наявності підстав представництва прокурором інтересів Позивача. 
Відповідно до ст. 131-1 Конституції України на органи прокуратури покладено функцію представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. 
Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді (ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»).
За змістом ч. 4 ст. 53 ГПК України, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі №1-1/99 встановлено, що державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання, тощо.
Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств і організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності у статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й діяльності приватних підприємств, товариств.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.
Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08.02.2019 у справі № 915/20/18, від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17).
При встановленні наявності або відсутності порушень або загрози порушень інтересів держави необхідно виходити з того, що ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» зазначає про порушення або загрозу порушення «інтересів держави», якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади (1), орган місцевого самоврядування (2) чи інший суб`єкт владних повноважень (3), до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (4).
Аналіз вказаної статті Закону дає підстави дійти до висновку, що «інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так й інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).
Інтереси держави та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - «інтересів держави», про які зазначено в ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру».
Крім того, згідно зі ст.ст. 140, 142 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення гарантується Державою. Держава бере участь у формуванні доходів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.
Згідно із вимогами ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.
Ст. 142 Конституції України та ст.ст. 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Необхідність захисту інтересів держави прокурором полягає у необхідності відновлення законності та справедливої рівноваги між інтересами суспільства (у цьому випадку - місцевої громади) й орендаря, повернення землі у комунальну власність та відновлення порушеного порядку розпорядження земельною ділянкою комунальної власності, дотримання принципу раціонального використання землі, що відповідає принципу, закріпленому у Конституції України, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).
Сам факт незвернення до суду органу місцевого самоврядування з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси жителів територіальної громади, свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження щодо повернення земельної ділянки, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів значної кількості громадян - членів територіальної громади та звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини.
Аналогічні висновки щодо звернення прокурора з позовом до суду в інтересах територіальної громади викладені у п. 6.41 - 6.43. постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18.
Судом встановлено, що ФОП Буртовий О.В, не сплачуючи протягом 2 років та 1 місяця орендну плату за землю, після припинення Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 продовжує без достатньої правової підстави використовувати земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 для розташування автостоянки.
Разом з цим, неповернення ФОП Буртовим О.В. земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 позбавляє Запорізьку міську раду можливості передати вказану земельну ділянку на більш вигідних умовах в оренду іншим особам, що дозволить збільшити надходження до бюджету коштів у виді орендної плати та сприятиме поновлення економічних інтересів територіальної громади, пов`язаних з ефективним використанням комунального майна.
Норма ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» встановлює дві альтернативні групи умов, при наявності яких, прокурор наділений правом здійснення представництва в суді законних інтересів держави. Перша група альтернативних умов - порушення або загроза порушення інтересів держави. Друга група альтернативних умов - захист цих інтересів (порушених, або щодо порушення яких існує загроза) не здійснює (1) або неналежним чином здійснює (2) орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (3).
Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.
Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо (аналогічну правову позицію наведено у постанові Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18).
Власником земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 є територіальна громада м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради (код ЄДРПОУ 04053915).
Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 2, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Запорізька міська рада є органом, через який територіальною громадою міста Запоріжжя безпосередньо здійснюється місцеве самоврядування.
На виконання вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Шевченківська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області попередньо, до звернення до суду, листами від 25.02.2025 № 57-101-1009ВИХ-25, від 26.05.2025 № 57-101-3059ВИХ-25 повідомила Запорізьку міську раду про порушення інтересів держави та необхідність звернення до суду за їх захистом.
У відповідь, листом від 09.07.2025 № 5454/01/01-07 Департамент управління активами Запорізької міської ради повідомив, що відповідно до листа Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради ним не вживались заходи судово-претензійного характеру щодо повернення після припинення договору оренди земліземельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015.
Перед подачею позову моніторингом офіційного веб-порталу судової влади України - «Судова влада України» прокурором було встановлено, що у провадженні судів відсутні справи за позовом Запорізької міської ради до ФОП Буртового О.В. про зобов`язання повернути земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015.
Таким чином, протягом розумного строку (починаючи з повідомлення окружної прокуратури про необхідність захисту порушених інтересів держави та до теперішнього часу) суб`єкт владних повноважень (Запорізька міська рада) не здійснив заходи, спрямовані на захист інтересів держави, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом.
Щодо посилань в цій частині Відповідача на Рішення Конституційного Суду України від 03.12.2025 № 6-р(ІІ)/2025 , яким визнано неконституційними окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» в тім, що вони надають прокуророві можливість здійснювати представництво інтересів держави в суді у зв`язку з нездійсненням або неналежним здійсненням захисту цих інтересів органом державної влади, органом місцевого самоврядування чи іншим суб`єктом владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, суд зазначає наступне. 
У пунктах 3 та 4 резолютивної частини цього рішення Конституційного Суду України зазначено, що окремі приписи абзацу першого частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», які визнано неконституційними, втрачають чинність із 01 січня 2027 року, та що це Рішення не поширюється на правовідносини щодо представництва прокурором інтересів держави в суді, які виникли під час чинності окремих приписів частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру», визнаних неконституційними, та продовжують існувати після втрати ними чинності.
У мотивувальній частині рішення Конституційний Суд України наголосив, що представництво інтересів держави в суді, передбачене пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України, має винятковий та субсидіарний характер.
Прокурор може здійснювати таке представництво лише у випадках, коли цього вимагає захист конституційно значущих інтересів держави та коли компетентний орган не забезпечує такого захисту належним чином.
Законодавче регулювання цієї функції повинно відповідати принципам, закріпленим у Конституції України, зокрема принципам верховенства права, рівності сторін у судовому процесі та заборони надмірного втручання держави у сферу прав і свобод людини.
Конституційний Суд України також зазначив, що в умовах правового режиму воєнного стану особливої ваги набуває всебічне забезпечення захисту інтересів держави Україна, а неперервність виконання прокуратурою визначених Конституцією України функцій є важливою передумовою належного функціонування держави в цей період (пункт 9 мотивувальної частини). Такий конституційний підхід підтверджує правомірність здійснення прокурором представництва інтересів держави у спірних правовідносинах до моменту втрати чинності відповідними нормами або до їх законодавчого врегулювання, за умови наявності визначених законом підстав для такого представництва.
На вказане також звернув увагу Верховний Суд за результатами касаційного перегляду справи № 160/4161/24 (п. 68 постанови від 18.12.2025).
Верховний Суд у постанові від 09.10.2024 у справі № 394/438/22 зазначив, що винятковими випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття «інтерес держави».
Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рп/9 державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо.
Із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах.
Інтереси держави охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація «інтересів держави», особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічні висновки наведені у постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 19.09.2019 у справі № 815/724/15, від 28.01.2021 у справі № 380/3398/20, від 05.10.2021 у справі № 380/2266/21, від 02.12.2021 у справі № 320/10736/20, від 23.12.2021 у справі № 0440/6596/18 тощо).
«Інтереси держави» (як загальне поняття) являють собою комплекс прав та законних інтересів як в цілому держави України (або народу України), так і інтереси окремої територіальної громади певної місцевості (жителі певного населеного пункту або декількох населених пунктів).
Інтереси держави Україна та інтереси певної територіальної громади є частинами одного цілого - «інтересів держави», про які зазначено в ст. 131-1 Конституції України, ст. 53 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру». 
У справі № 908/2811/225 предметом позову є зобов`язання орендаря повернути Запорізькій міській раді земельну ділянку комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015.
Згідно зі ст. ст. 140, 142 Конституції України та ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування» право та реальна здатність територіальної громади самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення гарантується Державою. Держава бере участь у формуванні доходів місцевого самоврядування, фінансово підтримує місцеве самоврядування.
Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охороною держави.
Статтею 142 Конституції України та статтями 16, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.
Згідно з п. 19 ч. 1 ст. 64 Бюджетного кодексу України до доходів загального фонду бюджету міських територіальних громад належить податок на майно, до складу якого за приписами ст. ст. 10, 14.1.147 Податкового кодексу України входить плата за землю, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.
На офіційному сайті Запорізької міської ради опубліковано рішення Запорізької міської ради від 04.12.2024 № 56 «Про бюджет Запорізької міської територіальної громади на 2025 рік» (https://zp.gov.ua/documents/185821-pro-biudzet-zaporizkoyi-miskoyi-teritorialnoyi-gromadi-na-2025-rik), відповідно до якого доходи бюджету міської територіальної громади на 2025 рік становитимуть 9,17 млрд. грн. У той же час видатки становлять 10,6 млрд. грн., з яких понад 5,7 млрд. грн. спрямують на соціально-культурну сферу, ще 2,3 мільярда - на житлово-комунальне господарство, близько 411 мільйонів - на охорону здоров`я та 300 мільйонів - на підтримку Сил оборони. 
Таким чином, бюджет міста на 2025 рік був дефіцитним, більшість витрат спрямована на соціальну сферу та оборону, у зв`язку з чим дохідна частина бюджету потребувала додаткових джерел наповнення. При цьому земельний податок та орендна плата становили понад 1 млрд. грн., що становить майже 10% усіх видатків на 2025 рік.
Рішенням Запорізької міської ради від 17.12.2025 затверджено бюджет Запорізької міської територіальної громади на 2026 рік. (https://zp.gov.ua/documents/282010-pro-biudzet-zaporizkoyi-miskoyi-teritorialnoyi-gromadi-na-2026-rik). Відповідно до указаного рішення знову ж таки бюджет громади є дефіцитним (доходи 10,6 млрд. грн. проти 11,17 млрд. грн. видатків). Левова частина видатків спрямована на соціальну сферу та підсилення оборони Запорізької області. 
У Запорізькій області забезпечується посилена підтримка ветеранів, їхніх родин та сімей загиблих захисників і захисниць. У 2025 році на відповідні програми передбачено понад 357 млн. грн., а в Запоріжжі заплановано відкриття найбільшого ветеранського простору в Україні.
У регіоні діє трирівнева система допомоги на рівні громад, районів та області. В Єдиному державному реєстрі ветеранів війни в Запорізькій області обліковано понад 60 тисяч осіб, з яких понад 44 тисячі є учасниками бойових дій. З початку 2022 року до цивільного життя повернулося майже 5 тисяч військовослужбовців. Ветерани отримують фінансову підтримку, гранти на власний бізнес, розширені соціальні послуги та медичну допомогу. (https://www.zoda.gov.ua/news/73484/zaporizka-oblast-rozshirjuje-pidtrimku-veteraniv-novi-projekti,-finansuvannya-ta-sotsialni-poslugi.html).
Запорізька територіальна громада є лідером серед іншим по прийому внутрішньо переміщених осіб, а саме у 2025 році зареєстровано понад 185 тис. громадян, які вимушені покидати власні домівки через постійні обстріли та руйнування власного житла (https://lokatormedia.online/v-zaporizkij-oblasti-zareiestrovano-majzhe-187-tysiach-pereselentsiv/).
З початку повномасштабного вторгнення майже всі доходи загального фонду держбюджету України від податків, зборів та митниці (100% внутрішніх ресурсів) спрямовуються на сектор безпеки та оборони. Ці кошти покривають заробітні плати військових, закупівлю техніки, зброї та боєприпасів. При цьому доходи з кожним роком особливо не збільшуються, натомість видатки на оборону тільки зростають. У свою чергу соціальні видатки (пенсії, заробітна плата вчителям, медикам тощо) фінансується за рахунок міжнародної допомоги (https://www.village.com.ua/village/business/how/346117-scho-treba-znati-pro-ekonomiku-pid-chas-viyni-velikiy-ekspleyner-pro-podatki-groshi-z-za-kordonu-y-ku; https://nv.ua/ukr/ukraine/politics/oboronniy-byudzhet-ukrajini-chomu-na-potrebi-zsu-zakladayut-menshe-koshtiv-nizh-potribno-50552137.html).
Таким чином, поповнення як державного бюджету, так і бюджетів громад є першочерговим завданням державних органів, у т.ч. прокурорів. Фінансування Сил Оборони, функціонування державного апарату та забезпечення виконання соціальних гарантій громадян з боку Держави під час збройної агресії держави-терориста російської федерації є основою виживання нашої Країни.
Згідно зі ст. 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землі є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.
Згідно з ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Як вказувалося вище, судом встановлено, що після припинення Договору оренди землі від 04.03.2015 № 201507000100075 та неповернення земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, ФОП Буртовий О.В. понад 2 роки не сплачував орендну плату за землю.
Разом з цим, неповернення земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015 позбавляє Запорізьку міську раду можливості передати вказану земельну ділянку на більш вигідних умовах в оренду іншим особам, що дозволить збільшити надходження до бюджету коштів у виді орендної плати та сприятиме поновлення економічних інтересів територіальної громади, пов`язаних з ефективним використанням комунального майна.
Слід зазначити, що Запорізькою міською радою та її виконавчими органами вживаються певні але недостатні заходи щодо повернення земельних ділянок після припинення договорів оренди землі. З огляду на велику кількість таких договорів та в умовах правового режиму воєнного стану ефективний судовий захист інтересів держави за участю прокурора у спірних правовідносинах відповідає об`єктивно винятковій моделі (виключному випадку), яка визначена ст. 131-1 Конституції України.
Звернення прокурора до суду у цій справі узгоджується з принципами верховенства права, викладеними у Рекомендації CM/Rec (2012) 11 Ради Європи «Про роль публічних обвинувачів поза системою кримінальної юстиції» (The role of public prosecutors outside the criminal justice system Recommendation CM/Rec(2012)11 adopted by the Committee of Ministers of the Council of Europe on 19 September 2012 and explanatory memorandum), які допускають участь прокурора у судових провадженнях поза межами кримінального процесу, якщо це необхідно для захисту суспільних інтересів і не порушує права сторін.
На виконання вимог ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», Шевченківська окружна прокуратура міста Запоріжжя Запорізької області попередньо, до звернення до суду, листами від 25.02.2025 № 57-101-1009ВИХ-25, від 26.05.2025 № 57-101-3059ВИХ-25 повідомила Запорізьку міську раду про порушення інтересів держави та необхідність звернення до суду за їх захистом.
У відповідь, листом від 09.07.2025 № 5454/01/01-07 Департамент управління активами Запорізької міської ради повідомив, що відповідно до листа Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради ним не вживались заходи судово-претензійного характеру щодо повернення після припинення договору оренди землі земельної ділянки з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015. Таким чином, протягом розумного строку (починаючи з повідомлення окружної прокуратури про необхідність захисту порушених інтересів держави та до моменту звернення прокурором з позовом) суб`єкт владних повноважень (Запорізька міська рада) не здійснив заходи, спрямовані на захист інтересів держави, зокрема, шляхом звернення до суду з відповідним позовом. Вказане свідчить, що не зважаючи на порушення інтересів держави, позивач заходів з повернення земельної ділянки в судовому порядку самостійно не здійснив. 
Таким чином, були наявні всі підстави, передбачені ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», для звернення до суду прокурора.
Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про прокуратуру», право подання позовної заяви (заяви, подання) в порядку цивільного, адміністративного, господарського судочинства надається Генеральному прокурору, його першому заступнику та заступникам, керівникам обласних та окружних прокуратур, їх першим заступникам та заступникам, прокурорам Спеціалізованої антикорупційної прокуратури.
В матеріалах справи № 908/2811/25 наявна копія документа, що підтверджує повноваження прокурора на підписання позовної заяви - копія наказу від 21.03.2025 № 220к про призначення Дем`янова Віталія Вікторовича на посаду першого заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області. Вказане свідчить, що позовна заява була підписана та подана до суду уповноваженим згідно зі ст. 24 Закону України «Про прокуратуру» прокурором.
З огляду на викладене, твердження представника Відповідача про відсутність підстав для представництва прокурором інтересів держави та його твердження про те, що позов підписано та подано особою, яка не має повноважень, суперечать нормам матеріального та процесуального права.
Підсумовуючи викладене суд зазначає, що відповідно до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Суд відзначає, що у розумінні закону суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи скористатися заходами правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Крім того, за змістом процесуального законодавства захисту в господарському суді підлягає не лише порушене суб`єктивне право, а й охоронюваний законом інтерес.
При цьому позивач самостійно визначає та обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту.
Згідно з ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідно до стаття 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21 серпня 2020 року у справі № 904/2357/20, наголосив на тому, що 17.10.2019 набув чинності Закон України від 20.09.2019 № 132-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до України змінено назву статті 79 ГПК з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів".
Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.
Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. 
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Також у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" Європейський суд з прав людини в вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).
Згідно із ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Судом досліджено усі обставини даної справи та надано оцінку усім наявним у матеріалах справи доказам. Отже, враховуючи предмет та визначені позивачем підстави позову, принципи диспозитивності, змагальності та рівності сторін перед законом і судом, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтвердженими матеріалами справи, належними, допустимими, достовірними, достатніми доказами та підлягають задоволенню у повному обсязі.
Відповідно до статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на Відповідача-2, оскільки спір виник внаслідок його неправомірних дій. 
Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 236 - 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд - 
ВИРІШИВ:
1. Позов задовольнити. 
2. Зобов`язати Фізичну особу-підприємця Буртового Олександра Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) повернути Запорізькій міській раді (код ЄДРПОУ: 04053915, просп. Соборний, буд. 206, м. Запоріжжя, 69105) земельну ділянку з кадастровим номером 2310100000:07:032:0015, площею 0,4012 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 633955623101).
3. Стягнути з Буртового Олександра Володимировича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Запорізької обласної прокуратури в особі Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області (адреса місцезнаходження: 69050, м. Запоріжжя, вул. Космічна, буд. 118а, код ЄДРПОУ: 02909973, розрахунковий рахунок: UA438201720343180001000000271, відкритий в Державній казначейській службі України, м. Київ, МФО 820172, отримувач: Запорізька обласна прокуратура, ЄДРПОУ 02909973, код класифікації видатків бюджету - 2800) кошти, витрачені в 2025 році на сплату судового збору при здійсненні представництва інтересів держави в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. 
4. Видати відповідні накази після набрання рішенням законної сили.

У зв`язку із запровадженням графіків обмеження електропостачання у м.Запоріжжі та відрядженням судді повне судове рішення складено та підписано 20.03.2026р. 

Суддя К.В. Проскуряков

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до п. 17.5 Розділу ХI Перехідних положень ГПК України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.
Апеляційна скарга може бути подана до Центрального апеляційного господарського суду через Господарський суд Запорізької області протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.