КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 753/24688/25 Головуючий у суді І інстанції Сирбул О.Ф.
Провадження № 22-ц/824/7594/2026 Доповідач у суді ІІ інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 квітня 2026 року м. Київ 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Голуб С.А., суддів: Борисової О.В.,Таргоній Д.О., розглянувши в приміщенні Київського апеляційного суду у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2026 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2025 року ТОВ «Євро-Реконструкція» звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії, постачання гарячої води та абонентської плати у розмірі 105 718,58 грн, інфляційну складову боргу у розмірі 4 174,77 грн та три проценти річних у розмірі 660,57 грн.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року позовну заяву залишено без руху і надано позивачу строк для усунення її недоліків, який не може перевищувати п`яти днів із дня отримання копії вказаної ухвали.
Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 12 січня 2026 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.
Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати з мотивів порушення судом першої інстанції норм процесуального та неправильного застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги вказав, що на виконання пункту 1 частини першої статті 177 ЦПК України позивач додав до позовної заяви у справі № 753/24688/25 її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів, тобто додатково у трьох примірниках. Позивач належним чином засвідчив копії додатків до позовної заяви в примірниках, призначених для суду. Засвідчення копій документів, які призначаються для подальшого направлення (вручення) відповідачам та іншим учасникам судового процесу, не передбачено ЦПК України. 
Крім того, у новій редакції позовної заяви, що була подана до суду першої інстанції на виконання вимог ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 19 грудня 2025 року, позивач зазначив, що додатком № 7 до позовної заяви є «Належним чином засвідчена копія витягу зі Статуту Позивача (сторінки 1, 2, 3, 10, 11, 15, 16, 17, 18) ». При цьому ЦПК України не визначено правила оформлення витягу з документа, а тому в разі подання позивачем декількох сторінок документу та зазначення в позовній заяві в переліку додатків про подання «витягу» документу, у суду наявні підстави вважати відповідний документ витягом без додаткового проставлення на ньому відміток або написів «витяг», «витяг з документу» тощо.
Відзив на апеляційну скаргу від відповідача до суду апеляційної інстанції не надходив.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові).
Згідно із частиною другою статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
У зв`язку з наведеним та на підставі ухвали апеляційного суду про призначення справи до судового розгляду у порядку письмового провадження, перегляд справи в апеляційному порядку здійснено без повідомлення (виклику) учасників справи.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.
Постановляючи оскаржувану ухвалу про повернення позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ухвали суду від 19 грудня 2025 року позивачем не виконано, а саме у порушення пункту 2 частини третьої статті 175 та частини п`ятої статті 177 ЦПК України позивач не додав до позовної заяви посвідчені належним чином копії додатків до позовної заяви для відповідачів, а також не додав копію статуту товариства або належним чином оформлений витяг цього документу.
Проте колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду з огляду на наступне.
Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).
Водночас право на суд стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.
Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.
Процесуальні вимоги до форми та змісту позовної заяви визначені статтями 175, 177 ЦПК України. 
Відповідно до частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.
Згідно із пунктом 2 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.
Частиною першою статті 177 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.
Як визначено частиною п`ятою статті 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).
Відповідно до абзацу 1 частини першої статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
За змістом частини третьої статті 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.
Одночасно частинами другою, четвертою, п`ятою статті 95 ЦПК України, яка регламентує вимоги до письмових доказів, встановлено, що письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.
Як вбачається із матеріалів справи, ТОВ «Євро-Реконструкція», звертаючись до суду, подало позовну заяву з додатками, доказами про сплату судового збору, а також копію позовної заяви з додатками для відповідача.
На стадії вирішення питання щодо відкриття провадження у справі суддя не вправі вирішувати питання достатності доказів, поданих позивачем на обґрунтування своїх вимог, а кожна сторона може розпоряджатися своїми процесуальними правами на власний розсуд та несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, відсутність певних доказів не перешкоджає розгляду справи, за результатами якого вирішується питання про доведеність чи недоведеність пред`явлених позовних вимог, оцінка доказів є можливою виключно на стадії розгляду справи по суті.
До подібних висновків Верховний Суд дійшов у постановах: від 08 квітня 2020 року у справі № 761/41071/19 (провадження № 61-2192св20); від 25 січня 2021 року у справі № 308/13063/19 (провадження № 61-7912св20).
Виходячи з аналізу наведених норм процесуального права, суд при вирішенні питання щодо відкриття провадження у справі не може давати оцінку зазначеним заявником доказам, їх достатності, вимагати надання доказів, встановлювати наявність чи відсутність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, що відповідно не може слугувати підставою для повернення позовної заяви.
У постанові Верховного Суду від 12 січня 2022 року у справі № 234/11607/20 зазначено, що «при застосуванні процесуальних норм належить уникати як надмірного формалізму, так і надмірної гнучкості, які можуть призвести до скасування процесуальних вимог, встановлених законом. Надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».
Повертаючи позовну заяву у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не долучено до позовної заяви належним чином завірених копій документів для направлення відповідачу.
Між тим, суд не врахував, що за приписами статей 175, 177 ЦПК України вказаних вимог до копій документів, які направляються сторонам, не передбачено.
У даному випадку посилання суду на незасвідчення додатків до позовної заяви, які призначені для направлення іншому учаснику справи, за умови належного засвідчення додатків, які адресовані суду, є проявом надмірного формалізму, який створює перешкоди позивачу у доступі до правосуддя.
Висновки суду щодо ненадання позивачем свого статуту на нормах статей 175, 177 ЦПК України також не ґрунтуються, оскільки не тільки зазначені норми, а й будь-які інші норми ЦПК України не визначають статут юридичної особи, як такий, що обов`язково має бути поданий разом з позовною заявою.
Обсяг доказів, що має бути поданий, визначається виключно позивачем. В той час як належність допустимість та достатність доказів, перевіряється судом під час розгляду справи по суті.
Отже, відсутність статуту ТОВ «Євро-Реконструкція»може бути підставою до відмови у задоволенні позову, якщо суд першої інстанції прийде до висновку, що відсутність зазначеного документу тягне за собою недоведеність вимог позивача чи відсутність в нього права вимоги.
Визнаючи неподаною позовну заяву ТОВ «Євро-Реконструкція» з підстав невиконання вимог ухвали про залишення позову без руху, суд першої інстанції зазначеного не врахував, внаслідок чого дійшов до помилкового висновку про наявність підстав для повернення заяви позивачу.
Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 25 січня 2024 року в справі № 320/14843/23, неповнота, навіть очевидна з точки зору професійного судді, з якою позивач обґрунтував позовні вимоги, в тому числі й щодо правової підстави позову, а також ненадання доказів на підтвердження позовних вимог не можуть бути підставою для залишення позовної заяви без руху та повернення позовної заяви позивачу в подальшому.
Згідно із вимогами частини першої статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.
Як роз`яснено в пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року, подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред`явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.
Позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови у задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.
Отже, неподання позивачем доказів на підтвердження своїх вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки може бути підставою для залишення позовної заяви без задоволення, а не для повернення позовної заяви позивачеві. Тому висновки суду першої інстанції в цій частині не вказують на недоліки позовної заяви, а фактично містять судження, що стосуються суті питання щодо достатності доказів для ухвалення судом рішення по суті спору.
При вирішенні питання про відкриття провадження у справі суддя лише перевіряє, чи має заявник відповідно до статті 4 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності та чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.
З урахуванням вищевикладеного, апеляційний суд приходить до висновку, що визнання позовної заяви неподаною та її повернення позивачу з підстав, наведених судом першої інстанції, є формальним та сумнівним з точки зору дотримання права позивача на доступ до правосуддя, проголошеного статтею 55 Конституції України та статтею 6 Конвенції.
Аналізуючи фактичні обставини справи та вимоги процесуального права, колегія суддів вважає, що в суду першої інстанції не було обґрунтованих підстав повертати позовну заяву ТОВ «Євро-Реконструкція», йому належним чином не було забезпечено реалізацію права на доступ до правосуддя, а тому оскаржуване судове рішення не може вважатися законним та обґрунтованим.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Згідно із вимогами статті 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.
Враховуючи вищевикладене, доводи апеляційної скарги заслуговують на увагу, а висновок суду щодо повернення позовної заяви є необґрунтованим та не відповідає нормам діючого законодавства, тому відповідно до положень статті 379 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
У відповідності до вимог статей 141, 382 ЦПК України питання розподілу судових витрат у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції не вирішується, оскільки спір по суті позовних вимог не розглядається.
Керуючись статтями 367 - 369, 374, 379, 381 - 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» задовольнити.
Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 12 січня 2026 року скасувати, справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованостінаправити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених у частині другій статті 389 ЦПК України.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 20 квітня 2026 року.

Судді: С.А. Голуб

О.В. Борисова

Д.О. Таргоній