ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2522/26 Справа № 183/4489/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Майної Г.Є. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі: 
головуючого судді – Пищиди М.М.,
суддів: Свистунової О.В., Ткаченко І.Ю.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав, -
В С Т А Н О В И Л А:
У провадженні Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 183/4489/25 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав.
30 червня 2025 року через підсистему «Електронний суд» до суду надійшла зустрічна позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа – Орган опіки та піклування Виконавчого комітету Кам`янської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення часу спілкування.
Ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 повернуто заявнику.
Не погодившись з вказаною ухвалою, ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу, справу направити до суду першої інстанції, для продовження розгляду.
В обґрунтування апеляційної скарги посилалася на те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про подання зустрічної позовної заяви з пропуском строку, оскільки не врахував, що строк на подання зустрічного позову обчислюється з дня отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження та первісної позовної заяви. Зауважив, що копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви ОСОБА_2 він не отримував, а про характер та підстави заявлених вимог дізнався лише після ознайомлення його представником. Також вказував, що суд дійшов помилкового висновку про не взаємопов`язаність первісного та зустрічного позовів.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Згідно з ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши законність ухвали суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити.
Повертаючи зустрічну позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що останню подано з пропуском строку, встановленого ст. 193 ЦПК України, та з того, що вимоги зустрічного позову не є взаємопов`язаними з вимогами первісного позову.
Проте, з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, з наступних підстав.
Відповідно до статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Частиною першою статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).
Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).
Відповідно до частини другої статті 187 ЦПК України, про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначаються, крім іншого, строк для подання відповідачем відзиву на позов (пункт 8); строки для подання відповіді на відзив та заперечень, якщо справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження (пункт 9); строк надання пояснень третіми особами, яких було залучено при відкритті провадження у справі (пункт 10).
Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі (частини сьома, восьма статті 178 ЦПК України).
У частині першій статті 193 ЦПК України зазначено, що відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.
За частиною третьою статті 194 ЦПК України зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.
З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 червня 2025 року відкрито провадження за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кам`янської міської ради про позбавлення батьківських прав. В ухвалі відповідачу роз`яснено, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, надіслати відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову до суду з підтвердженням направлення іншим учасникам копії відзиву та доданих до нього документів.
Направлені судом ОСОБА_1 копія ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви повернулися на адресу суду за закінченням терміну зберігання.
Відповідно до довідки про доставку повідомлення у додаток “Viber” щодо документу “Судова повістка про виклик до суду” надіслано на мобільний номер відповідача та сформовано дане відправлення 10.06.2025 року.
Також з матеріалів справи вбачається, що 24.06.2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав заяву про долучення представника до системи “Електронний суд”. 26.06.2026 року представнику ОСОБА_3 був наданий доступ та можливість ознайомлення з матеріалами справи в системі “Електронний суд”.
В матеріалах справи відсутні докази, про ознайомлення з матеріалами справи відповідачем або його представником раніше зазначеної дати.
Разом з тим, в ухвалі про відкриття провадження від 02.06.2025 року суд першої інстанції визначив строк для подання відзиву на позов, який є тотожним строку для подання зустрічного позову, - п`ятнадцять днів з моменту отримання цієї ухвали.
30 червня 2025 року представником ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подано зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення часу спілкування.
Колегія суддів зазначає, що надсилання судової повістки у додатку “Viber” не надає право суду відраховувати строк для подання відповідачем зустрічного позову саме з 10.06.2025 року, оскільки сама по собі обізнаність про наявність в суді справи не свідчить про отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження та копії позову з додатками. Саме з часу отримання цих документів має відраховуватися строк для подання відзиву та/або зустрічного позову, що також підтверджується змістом ухвали про відкриття провадження у справі.
Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції вищевказаного не врахував та як наслідок дійшов помилкового висновку про повернення відповідачу зустрічного позову, у зв`язку з пропуском строку, встановленого ст. 193 ЦПК України.
Колегія суддів також вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що вимоги первісного позову про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу виховання дитини та вимоги зустрічного позову про позбавлення батьківських прав не взаємопов`язані, з огляду на таке.
Зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову (частина друга статті 193 ЦПК України).
Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.03.2019 у справі №916/3245/17 звертала увагу, що ознаками зустрічного позову є його взаємопов`язаність із первісним позовом і доцільність його спільного розгляду з первісним позовом, зокрема, коли позови виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Вимоги за зустрічним позовом можуть різнитися з вимогами первісного позову, але вони об`єднуються в одне провадження з первісним позовом ухвалою суду.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 01.02.2023 у справі №1.380.2019.002610, від 24.06.2022 у справі №922/4411/21, від 07.07.2023 у справі №914/234/23.
Взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.
Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 12.05.2022 у справі №910/7951/21, від 02.06.2022 у справі №922/4409/21.
У даній справі, що переглядається, суд першої інстанції дійшов висновку про не недоцільність розгляду первісного та зустрічного позовів.
Водночас, суд першої інстанції лише формально вказав на не взаємопов`язаність позовів, а саме, що їх спільний розгляд не є доцільним, так як задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову та приведе до затягування розгляду справи.
В свою чергу колегія суддів зазначає, що первісний та зустрічний позови у даній справі є взаємопов`язаними, оскільки правовідносини в обох позовах виникли між батьками дитини та стосуються права батька ОСОБА_1 на участь у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною. Так, ОСОБА_2 в своєму позові просить позбавити батьківських прав відносно дитини, в свою чергу ОСОБА_1 в зустрічній позовній заяві просить захистити його порушене право на участь у вихованні дитини та спілкуванні з нею.
Крім того, можливе задоволення зустрічного позову повністю виключає задоволення первісного позову, що слідує із статті 166 СК України, якою визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, втрачає права на спорідненості з дитиною. Але згідно з ч. 2 ст. 166 СК України не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. І навпаки, можливе задоволення первісного позову за таких обставин повністю виключатиме задоволення зустрічного позову.
З наведеного слідує, що первісний та зустрічний позови у даній справі є взаємопов`язаними і задоволення одного з позовів виключає задоволення іншого.
Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції на зазначене вище уваги не звернув, а тому висновок суду першої інстанції про повернення зустрічної позовної заяви з підстав того, що позови не взаємопов`язані, та з підстав пропуску відповідачем строку подання зустрічного позову, є необґрунтованим.
З огляду на наведене, з метою уникнення порушення ст. 6 Європейської конвенції з прав людини, колегія суддів вважає, що надмірний формалізм у вказаній справі може позбавити позивача права на звернення до суду, апеляційну скаргу слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст.367, 368, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.
Ухвалу Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2025 року - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до чинного законодавства.
Повний текст судового рішення складено 27 березня 2026 року.

Судді