КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження № 22-ц/824/3431/2026
Справа № 939/1949/25

П О С Т А Н О В А

 
Іменем України

20 лютого 2026 року 
м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Кашперської Т.Ц. (суддя - доповідач), Фінагеєва В.О., Яворського М.А.,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» на рішення Бородянського районного суду Київської області, ухвалене у складі судді Герасименко М.М. в селищі Бородянка 16 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, 

в с т а н о в и в :

У травні 2025 року позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернувся до суду з даним позовом, просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 103432092 від 23 січня 2024 року в сумі 30825 грн., покласти на відповідача судові витрати в розмірі 2422,40 грн. судового збору та витрати на правничу допомогу.
Позов мотивував тим, що 23 січня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 103432092, згідно з умовами якого відповідач отримала 9000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені кредитним договором. Відповідно до графіку сплати кредитних коштів (додаток № 1 до кредитного договору) платежі на повернення кредиту та сплати комісії та процентів відповідачем внесено не було. ТОВ «Мілоан» усі зобов`язання, які були покладені на нього згідно істотних умов договору, виконав в повному обсязі, а саме видав кредит у розмірі, встановленому договором. 
28 травня 2024 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення права вимоги № 108-МЛ/Т, у відповідності до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило позивачу в тому числі право вимоги від відповідача коштів за кредитним договором 103432092 від 23 січня 2024 року. 
Суму та розрахунок заборгованості за кредитним договором № 103432092 від 23 січня 2024 було передано позивачу від первісного кредитора ТОВ «Мілоан» згідно договору відступлення права вимоги № 108-МЛ/Т від 28 травня 2024 року. Сума заборгованості відповідача становить 30825 грн. відповідно до витягу з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги, з них прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 9000 грн., прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 20925 грн., прострочена заборгованість за комісією 900 грн.
Позивачем була направлена відповідачу письмова претензія про погашення заборгованості вих. № 23612386/4756 від 13 травня 2025 року, яка нею задоволена не була.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2025 року позов частково задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 103432092 від 23 січня 2024 року в розмірі 19350 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1883,10 грн., в решті позову відмовлено. 

Позивач ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив скасувати рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.
Обґрунтовуючи апеляційну скаргу в частині нарахування відсотків за користування кредитними коштами, наводив зміст ст. 1048, 1056-1 ЦК України, вказував, що 24 грудня 2023 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», яким внесені зміни до ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», а саме, поміж іншого, доповнено ч. 5, за змістом якої максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 цієї статті, не може перевищувати 1 %. 
Також доповнено розділ ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» п. 17, яким встановлено відповідні перехідні періоди та максимальні розміри денної процентної ставки, які застосовуються протягом цих періодів.
Посилався на роз`яснення НБУ від 19 лютого 2024 року за вихідним № 14-0004/12097, у якому зазначено, що відповідно до п. 17 розділу ІV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» тимчасово протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто до 20 серпня 2024 року включно, встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який не може перевищувати протягом перших 120 днів - 2,5 % (до 22 квітня 2024 року включно), протягом наступних 120 днів - 1,5 % (з 23 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року включно). На підставі ч. 5 ст. 8 Закону про споживче кредитування, починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом № 3498-ІХ, тобто з 21 серпня 2024 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до ч. 4 ст. 8 Закону про споживче кредитування, не може перевищувати 1 %. Отже, за договорами про споживчий кредит, які укладатимуться зі споживачами після набрання чинності Законом № 3498-ІХ, в тому числі строк кредитування за якими триватиме після 21 серпня 2024 року, денна процентна ставка повинна розрахуватися на дату укладення договору про споживчий кредит з урахуванням законодавчих обмежень, встановлених саме на дату укладання такого договору. При цьому денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки.
Наголошував, що договір про споживчий кредит № 103612989 був укладений сторонами 23 січня 2024 року, враховуючи п. 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», максимальний розмір денної процентної ставка та роз`яснення НБУ, до 22 квітня 2024 року включно застосовується відсоткова ставка не більше 2,5 %. Тобто на момент укладення кредитного договору максимальний розмір денної процентної ставки становив 2,5 %, а в договорі визначена максимальна денна процентна ставка 2,3 %, що відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».
Додатково зазначив, що відповідач, укладаючи кредитний договір, погодився із запропонованою відсотковою ставкою та порядком нарахування відсотків, тобто вважав умови кредитного договору прийнятними для себе, враховуючи наявну пропозицію на ринку кредитування.
Пояснював, що розрахунок заборгованості є наступним: пільговий період складає 15 днів (з 24 січня 2024 року по 07 лютого 2024 року), за яким щодня нараховується процент 1,70 % від тіла кредиту (п. 1.3.1 та п. 1.5.2 кредитного договору). Відповідно, 1,70 % від 9000 грн. = 153 грн., за 15 днів нараховано 2295 грн. відсотків за пільговий період.
Поточний період складає 90 днів (з 08 лютого 2024 року по 07 травня 2024 року), за який щодня нараховується процент 2,30 % від тіла кредиту (п. 1.3.2 та п. 1.5.3 кредитного договору). Відповідно, 2,3 % від 9000 грн. = 207 грн., за 90 днів нараховано 18630 грн. за поточний період. Комісія за надання кредиту складає 10 % від тіла кредиту і дорівнює 900 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості складається з 9000 грн. тіла кредиту, 2295 грн. відсотків за пільговий період та 18630 грн. відсотків за поточний період, а також 900 грн. грн. комісії за надання кредиту, разом 30825 грн.

Відзивів на апеляційну скаргу не надійшло.

Відповідач ОСОБА_1 неодноразово повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення судових повісток-повідомлень на поштову адресу. Згідно з відміткою на конверті останнього з надісланих на адресу відповідача поштових відправлень, таке відправлення повернуто до суду з відміткою Укрпошти про відсутність адресата за вказаною адресою, а тому відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України ОСОБА_1 вважається такою, що отримала судову повістку-повідомлення. 

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 369 ЦПК України з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції вказаним вимогам закону в повній мірі не відповідає.

Частково задовольняючи позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», суд першої інстанції виходив із того, що 23 січня 2024 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» було укладено договір про споживчий кредит № 103432092, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора 528846, за умовами якого відповідачу було надано кредит у розмірі 9000 грн. загальним строком кредитування 105 днів до 07 травня 2024 року. Оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконувала, право вимоги за договором перейшло до позивача, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість за договором про споживчий кредит.

Апеляційний суд в цілому погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, враховуючи таке.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23 січня 2024 року ОСОБА_1 на сайті miloan.ua створила та заповнила анкету-заяву на кредит № 103432092, в якій зазначила свої особисті дані: прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, рік народження, номер мобільного телефона та електронної адреси, паспортні дані, домашню адресу, освіту та щомісячний дохід, надала згоду щодо правил кредитування (а. с. 12 зворот, 14).
Анкета-заява на кредит № 103432092 також містить інформацію про процес оформлення та розгляду заяви № 103432092. Крім того, анкета-заява на кредит № 103432092 містить погоджені умови кредитування, а саме: замовлена сума - 9000 грн.; замовлений строк - 15 днів, погоджена сума - 9000 грн.; погоджений строк - 15 днів; комісія за надання - 10 % одноразово; ставка процентів 1,7 % за кожен день користування (а. с. 14).
З договору про споживчий кредит від 23 січня 2024 року № 103432092 (а. с. 6 - 11), укладеного між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 , вбачається, що сторони уклали договір на підставі пропозиції кредитодавця, яка розміщена в його інформаційно-телекомунікаційній системі та доступна через сайт кредитодавця та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби, на наступних умовах.
Кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк визначений пунктом 1.3 договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній пунктом 1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений пунктом 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором (пункт 1.1 Договору).
Сума кредиту становить 9000 грн. (пункт 1.2).
Кредит надається строком на 105 днів з 23 січня 2024 року (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів (пункт 1.3). Пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 07 лютого 2024 року (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 07 травня 2024 року (дата остаточного погашення заборгованості).
Згідно пункту 1.4 Договору позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу - 07 лютого 2024 року, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості - 07 травня 2024 року.
Загальні витрати позичальника за пільговий період складають 3195 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за пільговий період складає 12195 грн. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника за весь строк кредитування складає 30825 грн. (пункт 1.5. Договору).
Комісія за надання кредиту - 900 грн., яка нараховується за ставкою 10 % від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору).
Проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 2295 грн. (за ставкою 1,70 % за день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду)
Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 18630 грн. (за стандартною процентною ставкою 2,3 % за день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом поточного періоду).
Тип процентної ставки - фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п. п. 2.2, 2.3 цього договору (пункт 1.6. Договору).
Позичальник сплачує позикодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п. 1.5.1 - 1.5.3 договору в термін (дату), вказаний у п. 1.4. У випадку якщо позичальник продовжує строк кредитування, вказаний в п. 1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою, визначеною в п. 1.5.2, в сумі та на умовах, визначених в п. 2.3 договору (пункт 2.2.1).
Нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору (пункт 2.2.2.).
Згідно п. 2.4.1 договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення, згідно п. 1.4 договору. Завершення пільгового періоду не призводить до порушення строків (прострочення) виконання зобов`язання з повернення кредиту та сплати інших платежів. Закінчення поточного періоду призводить до порушення та прострочення виконання грошових зобов`язань позичальником та передбачає настання наслідків, обумовлених розділом 4, п. 3.2.5, 3.2.6 договору.
Згідно п. 2.4.2 договору у випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати остаточного погашення заборгованості) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання позичальника за цим договором, у тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь кредитора,встановлені умовами цього договору, то така заборгованість повинна бути сплачена позичальником одночасно з поверненням кредиту. Сплата заборгованості в останній день строку кредитування (дату остаточного погашення заборгованості) не тягне настання негативних наслідків для позичальника, якщо кредитодавець в цей день отримає кошти або інформаційне повідомлення про зарахування платежу. Сплата заборгованості після спливу строку кредитування є підставою виникнення у позичальника додаткових обов`язків щодо сплати пені та/або процентів, згідно розділу 4 договору.
Відповідно до додатків № 1 та № 2 до договору про споживчий кредит від 23 січня 2024 року № 103432092 (графік платежів, паспорт споживчого кредиту) встановлено дату видачі кредиту/дату платежу 23 січня 2024 року та 07 травня 2024 року, кількість днів у розрахунковому періоді - 105, до сплати: кредит в сумі 9000 грн., комісія за надання кредиту в сумі 900 грн., проценти в сумі 20925 грн., разом 30825 грн. (а. с. 12).
На підтвердження підписання відповідачем договору про споживчий кредит від 23 січня 2024 року № 103432092 до матеріалів позовної заяви додано довідку про ідентифікацію, згідно з якою ОСОБА_1 акцепт договору здійснила шляхом підписання аналогом електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора «528846» 23 січня 2024 року о 21:33:55, який відправлено на номер телефону НОМЕР_1 (а. с. 13 зворот).
Згідно платіжного доручення від 23 січня 2024 року № 81293219, 23 січня 2024 року ТОВ «Мілоан» здійснено перерахування на картковий рахунок відповідача коштів в сумі 9000 грн. (а. с. 15).
Згідно договору відступлення прав вимоги від 28 травня 2024 року № 108-МЛ/Т, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» та витягу з реєстру боржників до цього договору ТОВ «Мілоан» відступило позивачу право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 23 січня 2024 року № 103432092 (а. с. 17 - 28).
Згідно зі складеною ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» випискою з особового рахунку за Кредитним договором від 23 січня 2024 року № 103432092 та відомістю про щоденні нарахування та погашення, тіло кредиту становить 9000 грн., проценти - 20925 грн., комісія за кредит - 900 грн., разом - 30825 грн. (а. с. 16 та зворот 16).
13 травня 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» направило на поштову адресу відповідача претензію про погашення заборгованості за кредитним договором від 23 січня 2024 року № 103432092 протягом 3 днів, в якій також повідомило про відступлення йому прав вимоги за вказаним кредитним договором первісним кредитором (а. с. 28 зворот).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно із ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Згідно ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Вирішуючи спір, суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Відповідно до ч. 1 ст. 638 та ч. 1 ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору.
За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Відповідно до ч. 3 ст. 11 цього Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилами ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.
Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є зокрема змагальність сторін та диспозитивність.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Стаття 80 ЦПК України передбачає достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Отже, за змістом цих норм процесуального права сторона справи зобов`язана та має право довести обставини, на які вона посилається на підставі доказів, які вона надає самостійно або за допомогою суду.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України).
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч. 3 ст. 13 ЦПК України).
Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Так, судом першої інстанції встановлено, що відповідач не надала доказів належного виконання нею зобов`язань за дослідженим договором, а тому права позивача як кредитора, до якого перейшло право вимоги, підлягають захисту шляхом стягнення на його користь з відповідача заборгованості у вигляді тіла кредиту, комісії за видачі кредиту та відсотків за користування кредитом. 

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглядаючи апеляційну скаргу «ФК «Кредит-Капітал», апеляційний суд враховує, що відповідачем ОСОБА_1 рішення суду першої інстанції в частині обставин укладення кредитного договору та отримання коштів не оскаржувалось.
Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначені Законом України «Про споживче кредитування».
Цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті.

Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування» була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Закон України від 22 листопада 2023 року №3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Частково задовольняючи позов в частині стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки Закон України від 22 листопада 2023 року № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24 грудня 2023 року, а договір про споживчий кредит № 103432092 був укладений 23 січня 2024 року, тобто після набрання чинності цим Законом, то нарахування процентної ставки має відбуватися у відповідності до чинного законодавства, виходячи зі встановленої ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальної денної процентної ставки у розмірі 1 %.

За даних обставин суд першої інстанції вважав, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором у розмірі 9 450,00 грн., виходячи з розрахунку: 9000,00 грн. (тіло кредиту) х 105 днів (строк кредитування) х 1% = 9 450,00 грн. (загальний розмір відсотків).

Разом із тим, висновки суду першої інстанції, що договір про споживчий кредит № 103432092 був укладений між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 23 січня 2024 року, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому строк дії, передбачений пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень ЗУ «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний договір, ґрунтуються на помилковому тлумаченні положень ч. 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Зокрема, суд першої інстанції хибно вважав, що поширення перехідного періоду на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом, означає поширення дії перехідного періоду лише на договори, укладені до набрання чинності цим Законом, і що перехідний період не застосовується до договорів, укладених після набрання цим Законом чинності, що є помилковим.

В результаті суд першої інстанції здійснив хибний розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом, виходячи з максимальної денної процентної ставки за весь період заборгованості у розмірі 1 %, без урахування перехідних періодів, за який підлягала нарахуванню процентна ставка у розмірі, не більшому 2,5 % та 1,5 %.

Таким чином, судом першої інстанції допущено неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Водночас, апеляційний суд також не погоджується в повній мірі з доводами позивача у апеляційній скарзі, що денна процентна ставка залишається незмінною протягом усього строку кредитування за договором про споживчий кредит за умови, що до нього не вносилися зміни щодо складових показників, які застосовуються для обчислення денної процентної ставки, з огляду на те, що такі аргументи наведені з посиланням на роз`яснення, викладені в листі НБУ від 19 лютого 2024 року щодо виконання окремих вимог Закону № 3498-IX, однак даний лист не є законодавчим актом, а містить лише рекомендаційний характер.

З урахуванням змін до Закону України «Про споживче кредитування», які набрали чинності з 24 грудня 2023 року, відсотки з 24 грудня 2023 року по 21 квітня 2024 року (120 днів перехідного періоду) мали нараховуватися в розмірі денної процентної ставки не більше 2,5 %, з 22 квітня 2024 року по 19 серпня 2024 року (наступні 120 днів перехідного періоду) - в розмірі денної процентної ставки не більше 1,5 %, з 20 серпня 2024 року - не більше 1 %.

Із наданого позивачем детального розрахунку заборгованості вбачається, що проценти за користування кредитом, які нараховувались кредитором, нараховані за процентною ставкою 1,7 % у пільговий період з 24 січня 2024 року по 07 лютого 2024 року включно, а з 08 лютого 2024 року по 07 травня 2024 року включно - за процентною ставкою 2,3 % у поточний період, незважаючи на те, що з 22 квітня 2024 року вже діяло законодавчо встановлене обмеження - 1,5 % в день.

Відтак, нараховані ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» проценти за користування кредитом підлягали відповідному зменшенню за період з 22 квітня 2024 року по 07 травня 2024 року, і загальний розмір заборгованості мав становити 29673 грн., з яких 9000 грн. - основна сума заборгованості, 900 грн. - сума комісії за видачу кредиту, 19773 грн. - сума заборгованості за відсотками, разом 29673 грн.

Заборгованість за відсотками мала бути нарахована таким чином: за процентною ставкою 1,7 % у період з 24 січня 2024 року по 07 лютого 2024 року включно (2295 грн.), за процентною ставкою 2,3 % у період з 08 лютого 2024 року по 21 квітня 2024 року включно (15318 грн.), за процентною ставкою 1,5 % у період з 22 квітня 2024 року по 07 травня 2024 року включно (2160 грн.), разом 19773 грн.

Враховуючи наведене, рішення суду першої інстанції ухвалене в результаті неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, з невідповідністю висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, не може вважатися законним і обґрунтованим, не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Вирішуючи позовні вимоги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», апеляційний суд виходить із того, що умови кредитного договору від 23 січня 2024 року № 103432092 відповідачем належним чином не виконані, відповідач отримала кредит у сумі 9000 грн., які нею повернуті не були і проценти за користування кредитом не сплачені.

Таким чином, в зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором від 23 січня 2024 року № 103432092 з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 29673 грн., з яких 9000 грн. - основна сума заборгованості, 900 грн. - сума комісії за видачу кредиту, 19773 грн. - сума заборгованості за відсотками, разом 29673 грн.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає із наведених вище підстав.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України апеляційний суд здійснює розподіл судових витрат, і оскільки за наслідками апеляційного перегляду позов задоволено на 96 % (стягнуто заборгованість за кредитним договором в розмірі 29673 грн. із заявлених до стягнення 30825 грн.), з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволення позову та апеляційної скарги в розмірі 5813,76 грн.

Також апеляційний суд враховує, що в мотивувальній частині рішення судом першої інстанції зроблено висновки про часткове стягнення витрат на правничу допомогу в розмірі 3000 грн., дійшовши висновку, що такий розмір витрат відповідатиме критеріям розумності, справедливості та співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу, разом із тим, висновки суду в резолютивній частині рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу відсутні.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду загальний розмір стягнутої заборгованості збільшено пропорційно до 96 % проти 63 %, стягнутих судом першої інстанції, а також враховуючи, що в апеляційній скарзі аргументи проти зменшення витрат на правничу допомогу відсутні, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність пропорційного збільшення витрат на правничу допомогу, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з 3000 грн. до 4571,43 грн.

Керуючись ст. 7, 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд, 

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» задовольнити частково.
Рішення Бородянського районного суду Київської області від 16 вересня 2025 року скасувати та прийняти нову постанову.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» (м. Львів вул. Смаль-Стоцького 1, 28 корпус код ЄДРПОУ 35234236) заборгованість за кредитним договором від 23 січня 2024 року № 103432092 в розмірі 29673 грн., з яких 9000 грн. - основна сума заборгованості, 900 грн. - сума комісії за видачу кредиту, 19773 грн. - сума заборгованості за відсотками, а також судовий збір в розмірі 5813,76 грн. витрати на правничу допомогу в розмірі 4571,43 грн.
В решті позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» відмовити.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді : Кашперська Т.Ц.

Фінагеєв В.О.

Яворський М.А.