КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

	

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2026 року місто Київ
єдиний унікальний номер справи: 756/17096/25
номер провадження: 22-ц/824/5775/2026
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого - Верланова С.М. (суддя - доповідач),
суддів: Невідомої Т.О., Нежури В.А., 
за участю секретаря - Габунії М.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2025 року у складі судді Шролик І.С., у справі за позовом комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
В С Т А Н О В И В:
У жовтні 2025 року комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - КП «Київтеплоенерго») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є споживачкою послуг за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачці надавалися послуги з централізованого опалення, теплової енергії та постачання гарячої води, проте вона своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка станом на 31 серпня 2025 року становить 175 202 грн 65 коп.
Надання послуг здійснювалося на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, затвердженого Правилами, який опублікований у газеті «Хрещатик» від 06 серпня 2014 року №111 (4511).
Відповідачка від послуг централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у встановленому законодавством порядку не відмовлялась (не відключалася).
З урахуванням наведеного, КП«Київтеплоенерго» просило стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість, яка виникла станом на 31 серпня 2025 року за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , у загальному розмірі 175 202 грн 65 коп., з яких: заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 136 грн 34 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 3 234 грн 04 коп., три відсотки річних у розмірі 909 грн 11 коп.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з гарячого водопостачання у розмірі 9 788 грн 10 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 1 654 грн 19 коп., три відсотки річних у розмірі 465 грн 00 коп.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 658 грн 96 коп., інфляційна складова боргу - 3 332 грн 76 коп., три відсотки річних - 938 грн 20 коп.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води 42 023 грн 89 коп., інфляційна складова боргу - 7 384 грн 66 коп., три відсотки річних - 2 074 грн 55 коп.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 серпня 2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 35 815 грн 57 коп., інфляційна складова боргу - 4 852 грн 81 коп., три відсотки річних - 1 389 грн 44 коп., пеня - 1 690 грн 42 коп.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 серпня 2025 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 065 грн 06 коп., інфляційна складова боргу - 2 921 грн 66 коп., три відсотки річних - 813 грн 96 коп., пеня - 990 грн 32 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 39 грн 89 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 23 грн 65 коп.
Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12 грудня 2025 року позовні вимоги КП «Київтеплоенерго» задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованість за надані послуги, яка виникла станом на 31 серпня 2025 року, у розмірі 100 671 грн 38 коп. та витрати зі сплати судового збору 3 028 грн 00 коп.
Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води за адресою: АДРЕСА_1 , які надавалися КП «Київтеплоенерго», проте оплату таких послуг у повному обсязі не здійснювала, унаслідок чого утворилась заборгованість у сумі 175 202 грн 65 коп. Виходячи з того, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачкою не спростований, а доказів належного виконання зобов`язання матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з поданням позову до неналежного відповідача, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду, фактичним обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не встановлено належного відповідача у справі, не з`ясовано чи є ОСОБА_1 власником або належним користувачем житлового приміщення, за яким нараховано заборгованосіть, а також не дослідив правові підстави виникнення саме у відповідачки обов`язку зі сплати спірних сум.
Вказує, що власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є інша особа. Договір про надання послуг теплопостачання укладений не із відповідачкою, а з власником житла. Особовий рахунок відкрито також на ім`я власника.
Позивач КП «Київтеплоенерго» не скористалось своїм правом на подання до суду відзиву на апеляційну скаргу, своїх заперечень щодо змісту і вимог апеляційної скарги до апеляційного суду не направило.
Згідно з ч.3 ст.360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Сторони повідомлені судом апеляційної інстанції про судове засідання, призначене на 07 квітня 2026 року на 11 год 30 хв., завчасно, в установленому законом порядку. Проте сторони у судове засідання не з`явились, причину неявки суду не повідомили.
Позивач КП «Київтеплоенерго» та відповідачка ОСОБА_1 отримали судову повістку про виклик до суду (призначеного на 07 квітня 2026 року) до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» 25 лютого 2026 року, що підтверджується звітом про направлення вихідної кореспонденції Київського апеляційного суду.
Згідно з ч.6 ст.128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - разом з копіями відповідних документів, надсилається до електронного кабінету відповідного учасника справи, а в разі його відсутності - разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення або кур`єром за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.
Відповідно до пунктів 2, 3 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.
За таких обставин сторони у справі вважаються належним чином повідомленими про розгляд справи.
Зважаючи на вимоги ч.2 ст.372 ЦПК України, якою передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, колегія суддів визнала неявку сторін у справі такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.
Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до змісту ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Відповідно до приписів ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
За змістом положень ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Судом першої інстанції встановлено, підтверджується матеріалами справи та є загальновідомим, що з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем комунальних послуг, а саме: з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води; з 01 листопада 2021 року у зв`язку зі зміною законодавства позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.
На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV (далі - Закон № 1875-ІV) КП «Київтеплоенерго» на підставі типового договору підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води у газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).
Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона може запропонувати свої умови.
Відповідно до п.11 Правил та Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі (або всі) квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю та які не мають квартирних засобів обліку (у разі обладнання всіх квартир квартирними засобами обліку - споживачі, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку виконавцю), оплачують послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями всіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, та споживачами, які не зняли та не передали показання квартирного засобу обліку води виконавцю, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загальнобудинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку.
Згідно з положеннями п.20 Правил, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку
Відповідно до п.21 Правил, у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання:
- з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства;
- з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалюваної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та з урахуванням фактичної температури зовнішнього повітря і фактичної кількості днів надання цієї послуги в місяці, який є розрахунковим.
Відповідно до п.18 Правил, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
Згідно з абз.1 п.30 Правил, споживач зобов`язаний оплачувати послуги в установлені договором строки.
Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку з цим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.
11 жовтня 2018 року КП «Київтеплоенерго» прийняло право вимоги до споживачів від ПАТ «Київенерго» згідно з договором № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), з оплати спожитих до 01 травня 2018 року послуг з централізованого опалення.
Згідно з пунктом 3.4.2 договору цесії, новий кредитор має право на отримання замість ПАТ «Київенерго» від споживачів, визначених у додатку № 1 та/або додатку № 2 до договору цесії сплати заборгованості. Тобто за період надання послуг до 01 травня 2018 року (надавач послуг ПАТ «Київенерго») заборгованість залишається незмінною, оскільки КП «Київтеплоенерго» позбавлене права проводити коригування заборгованості і прийнятої на підставі договору цесії № 602-18.
Таким чином у справі беззаперечно встановлено, що з 01 травня 2018 року КП «Київтеплоенерго» є надавачем комунальних послуг до житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 та, відповідно, до усіх квартир в цьому будинку.
Судом першої інстанції встановлено, що згідно з витягом з Реєстру територіальної громади міста Києва ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , офіційно зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до положень ст.32 ЦК України повна цивільна дієздатність настає з досягненням особою вісімнадцяти років.
Тобто відповідачка ОСОБА_1 є повнолітньою особою, яка зареєстрована у цій квартирі.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів.
Згідно з п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
У відповідності до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості
Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
У відповідності до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи те, що правовідносини, які передбачають обов`язок споживача оплатити фактично надані житлово-комунальні послуги та право замовника послуг вимагати відповідної плати, є за своєю правовою природою грошовим зобов`язанням, тому за прострочення його виконання підлягають застосуванню наслідки, передбачені ч.2 ст.625 ЦК України щодо стягнення інфляційних нарахувань та трьох процентів річних від простроченої суми (див. висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 30 жовтня 2013 року у справі за № 6-59цс13).
Відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Матеріали справи не містять доказів того, що відповідачка ОСОБА_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та в силу чинного законодавства є споживачем комунальних послуг, які надає КП «Київтеплоенерго», зверталась до позивача із заявами про відмову від отримання послуг або з претензіями про неотримання чи неякісне отримання таких послуг.
Однак належним чином такі послуги відповідачкою не оплачувались.
Із наданого КП «Київтеплоенерго» розрахунку заборгованості за спожиті послуги слідує, що станом на 31 серпня 2025 року у ОСОБА_1 наявна перед позивачем заборгованість за житлово-комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , у загальному розмірі 175 202 грн 65 коп., з яких: заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 136 грн 34 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 3 234 грн 04 коп., три відсотки річних у розмірі 909 грн 11 коп.; заборгованість за спожиті до 01 травня 2018 року послуги з гарячого водопостачання у розмірі 9 788 грн 10 коп.; інфляційна складова боргу у розмірі 1 654 грн 19 коп., три відсотки річних у розмірі 465 грн 00 коп.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 16 658 грн 96 коп., інфляційна складова боргу - 3 332 грн 76 коп., три відсотки річних - 938 грн 20 коп.; заборгованість за спожиті з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року послуги централізованого постачання гарячої води 42 023 грн 89 коп., інфляційна складова боргу - 7 384 грн 66 коп., три відсотки річних - 2 074 грн 55 коп.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 серпня 2025 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 35 815 грн 57 коп., інфляційна складова боргу - 4 852 грн 81 коп., три відсотки річних - 1 389 грн 44 коп., пеня - 1 690 грн 42 коп.; заборгованість за спожиті з 01 листопада 2021 року по 31 серпня 2025 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 19 065 грн 06 коп., інфляційна складова боргу - 2 921 грн 66 коп., три відсотки річних - 813 грн 96 коп., пеня - 990 грн 32 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 39 грн 89 коп.; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 23 грн 65 коп. (а.с.6-18).
Вказаний розрахунок заборгованості містить усі складові тарифу, об`єми та періоди споживання. Нараховані 3% річних та інфляційні втрати відповідають приписам ч.2 ст.625 ЦК України. Також правильно обраховані суми пені. Розрахунок заборгованості має усі ідентифікуючі реквізити, складений уповноваженою особою та скріплений підписом і печаткою позивача. Період та способи нарахування компенсаційних виплат відповідають релевантному правовому регулюванню.
Будь-яких доказів на спростування цього розрахунку заборгованості, як і власних контррозрахунків, відповідачка ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду, не не надала.
Також відповідачка не надала доказів, що вказані вище послуги позивачем не надавались або надавались не в повному обсязі чи неналежної якості.
Отже, з огляду на встановлені у справі обставини, які свідчать про те, що відповідачка ОСОБА_1 у спірний період залишалася зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_1 , до якої КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року надавало відповідні житлово-комунальні послуги, а відповідачка не надала жодних належних і допустимих доказів ані зняття з реєстрації, ані відмови від отримання послуг, ані їх ненадання чи неналежної якості, ані оплати нарахованих сум чи власного контррозрахунку, тоді як розрахунок позивача щодо заборгованості у розмірі 175 202 грн 65 коп. підтверджений матеріалами справи та не спростований відповідачкою, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь КП «Київтеплоенерго» заборгованості за надані послуги у вказаному вище розмірі. 
Таким чином, суд першої інстанції виконав вимоги ст.263 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду, повно і всебічно дослідив та оцінив докази, правильно встановив обставини у справі та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не є споживачем послуг, оскільки власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 , є інша особа, на яку також відкритий особовий рахунок, відкрито також на ім`я власника, не спростовують наведених вище висновків суду першої інстанції.
При цьому колегія суддів враховує, що у спірний період ОСОБА_1 залишалася зареєстрованою у зазначеній квартирі, а відповідно до ч.3 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. 
Отже, відсутність статусу власника житла саме по собі не припиняє обов`язку особи сплачувати комунальні послуги, якщо така особа надалі залишається зареєстрованою за адресою надання послуг. Доказів зняття з реєстрації, звернення до виконавця послуг щодо припинення їх надання, коригування нарахувань чи відмови від послуг, відповідачка не надала. 
Інші доводи апеляційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, яким судом надана належна правова оцінка, на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.
Апеляційний враховує, що як неодноразово вказував ЄСПЛ, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).
Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, судом додержано вимоги матеріального та процесуального права, а тому це рішення відповідно до ст.375 ЦПК України необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Датою постанови апеляційного суду є дата складення повного її тексту, оскільки справа розглянута за відсутності учасників справи без проголошення скороченого судового рішення (вступної та резолютивної частин) та в цьому випадку підлягають застосуванню положення другого речення ч.5 ст.268 ЦПК України, якою передбачено, що датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2022 року у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21).
Згідно з ч.3 ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах, 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: