Справа №295/15388/25
Категорія 69
2/295/1674/26

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира у складі головуючого судді Перекупка І.Г., за участю секретаря судових засідань Конончук Ю.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Богунського районного суду м. Житомир, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомир звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог вказала, що 24.01.2015 р., між нею ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 302. У зв`язку з тим, що сімейні відносини між нею та ОСОБА_2 фактично припинилися та не були збережені, рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.2017 р. шлюб між ними було розірвано.Під час шлюбу в них народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , після розірвання шлюбу донька залишилася проживати з нею.У подальшому вона, ОСОБА_1 звернулася до органу опіки та піклування Житомирської міської ради з питання визначення місця проживання ОСОБА_3 разом з нею. За результатами звернення 04.03.2022 р. виконавчим комітетом Житомирської міської ради, як органом опіки та піклування, було надано висновок, відповідно до якого місце проживання дитини визначено з матір`ю – ОСОБА_1 . З кінця 2018 р. донька почала хворіти, що підтверджується відповідними медичними документами. З наданих суду доказів, розрахунків позивачка витратила додаткових витрат на суму 152 432,79 грн. а з урахуванням положення ст. 185 Сімейного кодексу України з відповідача просить стягнути 76 216,39 грн.
До судового засідання позивачка не з`явилася, направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. (Т. 2 а. с. 124-128).
Відповідач та його представник до суду не з`явилися, представник направив заяву про розгляд справи без участі сторони, просив позовні вимоги задовільнити частково. (Т. 2 а. с. 136). 
Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, заслухавши учасників процесу, оцінивши безпосередньо в судовому засіданні всі зібрані у справі докази в їх сукупності, суд, керуючись своїм внутрішнім переконанням, дійшов висновку що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено.
Між  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , був зареєстрований шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 302. (Т. 1 а. с. 12).
Згідно свідоцтва про народження  ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 . Батьками дитини вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (Т. 1 а. с. 15).
Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.04.017 р. у справі № 295/12112/16-ц шлюб між  ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано. (Т. 1 а. с. 14)
За рішенням Богунського районного суду м. Житомира у справі № 295/4877/19 від 26.04.2019 р. за виконавчим листом від 31.05.2019 р. з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача. 05.06.2019 р. із зазначених підстав відкрито виконавче провадження № 59257602. 
Дана справа розглядається в рамках цивільного судочинства. Положеннями процесуального закону, який регулює правила розгляду таких справ, визначено, що розглядаючи цивільні справи суд керується принципом диспозитивності та змагальності, які визначають, що кожна сторона повинна самостійно подавати докази та доводити ті обставини на які посилається, в тому числі, шляхом подання доказів, заявлення клопотань і несе ризик настання наслідків пов`язаних із вчиненням або не вчиненням нею процесуальних дій. Доказування заявлених вимог не може перебирати на себе суд або інша сторона. (ст. ст. 12, 13 та 81 ЦПК України).
Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).
Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).
Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання 
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).
Суд проаналізував надані стороною позивача докази щодо додаткових витрат на дитину і критично відноситься до ряду витрачених коштів.
Так, в обґрунтування додаткових витрат на утримання дитини у 2018 р. позивач посилається на консультаційні висновки спеціалістів від 19.09.2018 р. та від 23.09.2018 р., які, начебто, підтверджують хворобу дитини. Однак з доданих висновків неможливо встановити точних діагнозів, не зазначає їх і сама позивач у позові.
Вказані консультаційні висновки, натомість, місять у собі рекомендації стосовно встановленого діагнозу, а саме хворій рекомендовано приймати «Ормакс», «Лоратадин», «Синупрет», «Беродуал», та «Цефотаксин», «Беродуал», «Лоратадин» та ін. (прочитати інші препарати неможливо).
В підтвердження додаткових витрат на кінець 2018 р. позивач додає до матеріалів справи фіскальний чек на суму 645,32 грн. Дата зазначеного чеку – 20.12.2018 року.
При цьому суд звертає увагу на суттєвий проміжок часу між встановленням діагнозів (19.09.2018 р., 23.09.2018 р.) та датою на чеку про покупку лікарських препаратів (20.12.2018 р.).
Крім того, фіскальний чек містить у собі найменування препаратів, які відсутні у рекомендаціях консультаційних висновків від 19.09.2018 р. та від 23.09.2018 р., натомість матеріали справи не містять лікарського рецепту чи будь-яких інших рекомендацій для призначення зазначених у чеку препаратів саме для нашої з позивачем доньки.
До того ж, вказаний фіскальний чек не містять інформацію щодо платника, а тому не може бути прийнятий судом до уваги в якості належного та допустимого доказу.
В обґрунтування додаткових витрат на утримання дитини у 2020 р. позивач посилається на довідку від 06.03.2020 р. про навчання доньки з вересня 2019 р. в дитячому клубі «Вулик» з вивчення англійської мови та внесення позивачем добровільного внеску у сумі 1 760,00 грн. на придбання канцелярського та дидактичного навчального приладдя. 
Суд звертає увагу, що дана довідка не є платіжним документом, не містить у собі отримувача та платника, а тому критично відноситься до наданих доказів. 
Крім того, постанова Верховного Суду України у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 січня 2020 р. у справі № 484/2230/17 містить у собі висновок, що придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя не належить до додаткових витрат, зумовленими обставинами.
У розумінні положень ст. 185 СК України додатковими витратами визнаються ті, що пов`язані з розвитком здібностей дитини, якщо є докази її особливих досягнень або потреб.
Вважаємо, крім того, зазначені у довідці витрати на навчання англійської мови не можуть бути визнані додатковими витратами, зумовленими особливими обставинами та потребами дитини, оскільки позивачем не надано належних доказів особливих здібностей або досягнень дитини, а також, що навчання у даному дитячому клубі є необхідним для розвитку таких здібностей.
Чеки № 341613 на суму 764,70 грн. та № 10260 на суму 1 589,40 грн. на купівлю палива для підтвердження поїздки до ДЗ «Українська алергологічна лікарня МОЗ України», на які посилається позивач, взагалі не містять навіть дати купівлі, а тому не можуть бути належними та допустимими доказами понесення позивачем додаткових витрат.
Чек (чи фіскальний чек) на суму 651,00 грн. взагалі не читається, має найнижчої якості зображення.
Фіскальний чек від 19.03.2020 р. на суму 485,90 грн. не містить інформації щодо платника, матеріали справи також не містять лікарського рецепту чи будь-яких інших рекомендацій для призначення зазначених у чеку препаратів саме для доньки.
Ні в якому разі не можуть бути прийняті судом до уваги докази, надані позивачем стосовно додаткових витрат на утримання дитини, а саме чеки на придбання одягу оскільки дані витрати покриваються аліментними стягненнями з відповідача та самої позивачки.
Крім того, Постанова Верховного Суду від 31.01.2020 р. у справі № 484/2230/17 чітко говорить про те, що придбання шкільного одягу, взуття (тим більше повсякденного), шкільного приладдя не може відноситися до додаткових витрат на утримання дитини.
Проаналізувавши надані позивачем докази як додаткові витрати, суд вважає, що позивач лише частково належним чином обґрунтувала наявність понесених нею додаткових витрат на утримання  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на суму 19 474,08 грн., а тому з відповідача має бути стягнуто половину цієї суми – тобто 9 737,04 грн. Натомість безпідставними є твердження позивача про те, що перелічені у позові витрати є додатковими витратами в розумінні ст. 185 СК України, оскільки позивачем не наведено особливих обставин для їх понесення, адже дані витрати покриваються аліментними зобов`язаннями, які стягуються на користь позивача згідно з рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 26.04.2019 р. у справі № 295/4877/19. Крім того, частину доказів, долучених позивачем, взагалі не можливо ідентифікувати та встановити мету їх подання.
Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства.
Частиною 2 статті 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України).
Тобто відповідно до норм СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо своїх неповнолітніх дітей, зобов`язані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття та забезпечувати їм достатній рівень фізичного і духовного розвитку.
Одним із різновидів аліментних зобов`язань між батьками і дітьми є зобов`язання батьків брати участь у додаткових витратах на дитину ( ст. 185 СК України): той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
Наявність фактично понесених або передбачуваних додаткових витрат має довести особа, яка заявляє позовні вимоги про їх стягнення.
У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 р. у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
У постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 р. у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 08 грудня 2021 року у справі № 607/12170/20 (провадження № 61-17663св21) викладено правові висновки про те, що положення статті 185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається у зазначеній статті. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними фактами (хворобами), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструмента, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).
За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати особливі обставини, якими обумовлені ці додаткові витрати і які є індивідуальними у кожній конкретній справі, а також стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.
Аналогічний висновок міститься в постановах Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 183/1679/17 (провадження № 61-21662св18), від 12 грудня 2019 року у справі № 756/4947/17-ц (провадження № 61-47858св18), від 01 квітня 2020 року у справі № 521/16268/18 (провадження № 61-20458св19), від 12 січня 2022 року у справі № 545/3115/19 (провадження № 61-18145св20).
Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
Таким чином, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини; вони необхідні для того щоб за певних обставин можна було забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину та обґрунтовуватись відповідними документами, а відтак і підтверджувати наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати і свідчать про їх необхідність.
За ч. 2 ст. 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження. Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами.
Якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини.
Тобто якщо ці витрати пов`язані з розвитком здібностей дитини, наприклад музика, то необхідно надати рекомендації щодо навчання дитини у музичній школі з вказівкою тривалості повного курсу навчання, підтвердити витрати пов`язані з придбанням усіх необхідних знарядь та музичних інструментів, періодичність їх придбання, довівши суду при цьому, що заявлена сума, це лише половина тих витрат, яку необхідно на розвиток здібностей дитини. Аналогічно у випадку наявності особливих здібностей дитини у фізичній підготовці, що підтверджується участі у змаганнях або навпаки потреба у заняттях у зв`язку з порушенням розвитку здібностей дитини, необхідно надати відповідні рекомендації, а також розрахунок вартості відповідного курсу навчання з урахуванням його тривалості.
Якщо ці витрати пов`язані з особливим станом здоров`я дитини, то необхідно надавати медичні довідки, висновки лікарів, їх рекомендації щодо лікування дитини в Україні чи за кордоном, тривалості та періодичність лікування та з урахуванням цього розрахунок його вартості, а також про вартість ліків, які необхідно придбавати дитині або вартість процедур, які необхідно зробити.
Відповідні правові висновки щодо застосування ст. 185 СК України наведені в постановах Верховного Суду від 10.10.2019 у справі № 638/13860/16-ц; від 16.10.2019 у справі № 219/1766/18,; від 26.08.2020 у справі № 336/1488/19; від 25.02.2020 у справі № 521/4397/17; від 01.04.2020 у справі № 521/16268/18.
Відповідачем частково визнано позовні вимоги, які обґрунтовані належними та допустимими доказами, а також доведено позивачем наявність особливих підстав, які зумовили виникнення додаткових витрат.
Обов`язок того із батьків, хто проживає окремо від дитини, брати участь у додаткових витратах на дитину (окрім сплати аліментів на утримання дитини), є таким, що випливає з наявністю саме особливих обставин хвороби дитини (не сезонних хвороб, як, наприклад, респіраторних захворювань тощо, на підтвердження яких, як вбачається з матеріалів справи, позивач надала купу висновків лікарів та чеків на підтвердження відповідних додаткових витрат), наявність у неї підтверджених особливих здібностей, які потрібно розвивати або інших особливих обставин, які не охоплюються сплатою аліментів.
У зв`язку із зазначеним, на відповідача не може бути покладено обов`язок по оплаті половини витрат, які позивач просить стягнути, оскільки нею не доведено, що вони є додатковими витратами на дитину (безліч чеків про купівлю медичних препаратів, чеки про купівлю одягу, медичні дослідження у приватних медичних закладах без обґрунтування необхідності проведення їх саме там).
Відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Керуючись ст. ст. 181, 182, 185 СК України, положеннями Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 р., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-ХІІ та набрала законної чинності для України 27 вересня 1991 р., Постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. ст. 2-5, 10-13, 18, 23, 76, 81, 89, 133, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 9 737,04 (дев`ять тисяч сімсот тридцять сім грн.) 04 коп. в рахунок відшкодування додаткових витрат на  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .
В решті позовних витрат відмовити.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Богунського районного
суду м. Житомир І.Г. Перекупка