ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/8901/16 Головуючий у І інстанції - Михайлов О.О.
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2026 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П., 
суддів: Бужак Н.П., Коротких А.Ю.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року у справі за адміністративним позовом Акціонерного товариства "Антонов" до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИЛА:

Акціонерне товариство "Антонов" звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якій просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 17.03.2016 № 0000114010.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що дії Відповідача щодо винесення податкового повідомлення-рішення про нарахування пені за порушення термінів розрахунків по зовнішньоекономічним контрактам не відповідають вимогам, визначеним ч. 3 ст. 2 КАС України, вчинені не обґрунтовано, без врахування усіх обставин, що мають значення для прийняття відповідного рішення, всупереч ч.4 ст. 6 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті", тому податкове повідомлення-рішення від 17.03.2016 № 0000114010 є протиправним та підлягає скасуванню.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 червня 2016 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду в судовому засіданні.
Законом України від 13.12.2022 № 2825-IX «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» (далі - Закон № 2825-IX) Окружний адміністративний суд міста Києва ліквідовано, утворено Київський міський окружний адміністративний суд із місцезнаходженням у місті Києві.
Відповідно до п. 2 Прикінцевих та перехідних Закону № 2825-IX, з дня набрання чинності цим Законом Окружний адміністративний суд міста Києва припиняє здійснення правосуддя; до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду справи, підсудні окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом.
Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» від 16 липня 2024 року № 3863-IX, пункт 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 2825-IX викладено в такій редакції, зокрема:
- «Інші адміністративні справи, які не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва, у тому числі ті, що передані до Київського окружного адміністративного суду до набрання чинності Законом України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ», але не розподілені між суддями (крім справ, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України), передаються на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України шляхом їх автоматизованого розподілу між цими судами з урахуванням навантаження, за принципом випадковості та відповідно до хронологічного надходження справ у порядку, визначеному Державною судовою адміністрацією України. Справи, підсудність яких визначена частиною першою статті 27, частиною третьою статті 276, статтями 289-1, 289-4 Кодексу адміністративного судочинства України, до початку роботи Київського міського окружного адміністративного суду розглядаються та вирішуються Київським окружним адміністративним судом» (абзац четвертий пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»);
- «Судом апеляційної інстанції щодо всіх справ, підсудних окружному адміністративному суду, територіальна юрисдикція якого поширюється на місто Київ, та переданих на розгляд та вирішення іншим окружним адміністративним судам України відповідно до цього Закону, є Шостий апеляційний адміністративний суд» (абзац шостий пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення»).
На виконання вимог Закону № 2825-IX, Хмельницькому окружному адміністративному суду розподілено не розглянуті Окружним адміністративним судом міста Києва справи, зокрема і справу № 826/8901/16.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 17.03.2016 № 0000114010 в частині нарахування штрафних санкцій у сумі 74790,28 грн.
Не погоджуючись з таким судовим рішенням Центральне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
В апеляційній скарзі Відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті.
Апеляційна скарга мотивована відповідністю оскаржуваного податкового повідомлення-рішення вимогам чинного законодавства, підтримавши висновки акта перевірки.
Позивачем подано відзив на апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в якому просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з посиланням на те, що оскаржуване судове рішення відповідає нормам чинного законодавства.
Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами даної адміністративної справи, що Міжрегіональним головним управлінням ДФС - Центральним офісом з обслуговування великих платників проведена документальна позапланова виїзна перевірка Державного підприємства «АНТОНОВ» з питань дотримання вимог валютного законодавства при здійсненні зовнішньоекономічних операцій за угодами: від 09.08.2008 № S060/08DMAC/YJS475UA, від 08.10.2013 № 04-427-13, від 01.11.2012 № 07-592-12-204L, від 01.01.2010 № 07-66-10-172Л, від 23.11.2005 № 778/2005, від 02.08.2013 № 02-332-13, від 11.01.2008 № АН-07-1/08-132л/2008, від 20.07.2010 № 084/933/10-643, від 14.04.2014 № 04-499-14, від 16.04.2014 № CN 0237/04-14, від 03.02.2015 № 07-45-15, від 02.04.2014 № 04-115-2014, від 10.07.2015 № 090615, від 10.07.2013 № 07-302-13, від 01.07.2014 № 2.82/2014, від 25.01.2013 № 12-17/236, від 09.11.2012 № 006/Y-1112, від 25.03.2013 № 244, від 10.11.2014 № 007-l/Y-l 114, від 12.03.2015 № 007-l/Y-0315, від 01.08.2013 № 115-13, від 26.12.2012 № АН04-206, від 17.10.2013 № 171013, № 03/0214-31/1, від 20.01.2014 № ANTONOV/MONOGRAM-20012014, від 18.04.2014 № 124-100-15, від 20.10.2014 № ТКС, від 12.01.2015 № 423, від 24.10.2014 № 04-56-14, від 16.03.2015 № 04-132-15 з нерезидентом Компанія Orbit Communication Systems; № 80400604TKU від 01.10.2008, від 25.03.2014 № 01/03-14, від 23.06.2014 № 03/0614-134, від 10.10.2012 № 573, від 22.05.2012 № MVS/CJ/65.631-С/11, від 01.04.2010 № 80400807AKU, від 15.08.2013 № П098/13-1554, за результатами якої складено акт від 02.03.2016 № 232/28-10-40-10/14307529.
В акті перевірки зазначено про порушення Державним підприємством «АНТОНОВ» ст. ст. 1, 2 Закону України від 23.09.1994 № 185/94-ВР «Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті», а саме несвоєчасне отримання валютної виручки по експортних контрактах та несвоєчасне отримання товару по імпортних контрактах, зокрема по контрактах від 23.11.2005 № 778/2005, від 02.08.2013 № 02-332-13, від 12.03.2015 № 007-1/Y-0315.
На підставі висновків викладених в акті перевірки, контролюючим органом було прийнято податкове повідомлення-рішення від 17.03.2016 № 0000114010 про застосування 92854,04 грн штрафних санкцій у вигляді пені за порушення строків розрахунків у сфері ЗЕД.
Позивачем було сплачено штрафні санкції у сумі 18063,76 грн 23.03.2016, у іншій частині податкове повідомлення-рішення оскаржено до суду.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що порушення Позивачем строків повернення валютної виручки не відбулося, тому податкове повідомлення-рішення від 17.03.2016 № 0000114010 в частині нарахування штрафних санкцій в сумі 74790,28 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ст. 1 Закону України "Про порядок здійснення розрахунків в іноземній валюті" в редакції на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон №185), виручка резидентів у іноземній валюті підлягає зарахуванню на їх валютні рахунки в уповноважених банках у строки виплати заборгованостей, зазначені в контрактах, але не пізніше 180 календарних днів з дати митного оформлення (виписки вивізної вантажної митної декларації) продукції, що експортується, а в разі експорту робіт (послуг), прав інтелектуальної власності - з моменту підписання акта або іншого документа, що засвідчує виконання робіт, надання послуг, експорт прав інтелектуальної власності. Перевищення зазначеного строку потребує висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Згідно з ст. 2 Закону № 185 імпортні операції резидентів, які здійснюються на умовах відстрочення поставки, в разі, коли таке відстрочення перевищує 180 календарних днів з моменту здійснення авансового платежу або виставлення векселя на користь постачальника продукції (робіт, послуг), що імпортується, потребують висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Національний банк України має право запроваджувати на строк до шести місяців інші строки розрахунків, ніж ті, що визначені частиною першою цієї статті. Відповідно до Постанов Національного банку України № 271, № 160, № 354 у спірні періоди розрахунки за операціями з експорту та імпорту товарів, передбачені в ст. 2 Закону № 185 здійснюються у строк, що не перевищує 90 календарних днів.
Згідно з абз. 4 ст. 6 Закону № 185 розрахунки за експортно-імпортними операціями суб`єктів космічної діяльності, визначених відповідно до ст. 1 Закону України «Про космічну діяльність», а також суб`єктів літакобудування, що підпадають під дію норм ст. 2 Закону України «Про розвиток літакобудівної промисловості», після перерахування авансових платежів на виконання робіт з виготовлення (розробки) агрегатів, систем космічних ракетних комплексів (космічних ракет-носіїв), космічних апаратів, наземного сегмента космічних систем та їх агрегатів, систем і комплектуючих, а також з розробки, виробництва, переобладнання, ремонту, модифікації, технічного обслуговування авіаційної техніки та авіаційних двигунів здійснюються у строк до 500 календарних днів. Перевищення зазначеного строку висновку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері економічного розвитку.
Судом першої інстанції встановлено, та підтверджено матеріалами даної адміністративної справи, що Державне підприємство "Антонов" Постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2010 № 405 було включено до переліку суб`єктів літакобудування, щодо яких запроваджуються тимчасові заходи державної підтримки відповідно до статті 2 Закону України "Про розвиток літакобудівної промисловості".
Як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи Державним підприємством "Антонов" укладено ліцензійний договір з ВАТ «Воронезьке акціонерне літакобудівне товариство» від 23.11.2005 № 778/2005 про надання ліцензії на використання товарних знаків для товарів (літак - 12 класу МКТУ, 42 класа МКТУ), інженерні конструкторські роботи на виконання умов якого нерезидентом - ліцензіатом було надано звіти про використання товарних знаків, які належать ДП «АНТОНОВ» на загальну суму 15 568 447,93 дол. США., в тому числі на суму 304 905,40 дол. США, що засвідчено звітом про використання товарних знаків за II кв. 2014 року від 25.07.2014.
Відповідно до ст. 1 Закону № 185 з урахуванням п. 1 Постанови № 271 граничний строк отримання валютної виручки становив 23.10.2014.
ВАТ «Воронезьке акціонерне літакобудівне товариство» оплату по ліцензійному договору від 23.11.2005 № 778/2005 у сумі 304 905,40 дол. США було здійснено 10.09.2014 та 19.09.2014, що засвідчено довідкою від 27.10.2014 № 05-25/03493.
ДП «АНТОНОВ» укладено ліцензійний договір з компанією ЗАО «Навігатор сервіс» від 02.08.2013 № 02-332-13 щодо надання ліцензії на використання Товарних знаків АТ «АНТОНОВ» (АН-24, АН-26, АН-30, АН-2, АН-32, АН-74, АН-124-100), на виконання умов якого нерезидентом - ліцензіатом було надано звіти про використання товарних знаків на загальну суму 455 536,60 рос. руб., в тому числі на суму 1 250,00 рос. руб., що засвідчено звітом про використання товарних знаків за І кв. 2015 року від 10.04.2015.

Відповідно до ст. 1 Закону № 185 з урахуванням п. 1 Постанови № 160 граничний строк отримання валютної виручки становив 09.07.2015.
Як свідчать матеріали даної адміністративної справи компанією ЗАО «Навігатор сервіс» оплату по ліцензійному договору від 02.08.2013 № 02-332-13 у сумі 1 250,00 рос. руб. було здійснено 28.04.2015, що засвідчено довідкою від 10.08.2015 № 11-10/025983.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Позивачем не було допущено порушення граничного строку отримання валютної виручки по контрактам від 23.11.2005 № 778/2005, від 02.08.2013 № 02-332-13. При цьому контролюючим органом протиправно розраховані строки повернення не з урахуванням фактичної сплати, а з урахуванням дати видачі відповідних довідок.
ДП «АНТОНОВ» з ТОВ «Симбірська Авіаційна Технічна Компанія «Зліт» було укладено договір від 12.03.2015 № 007-1/Y-0315 про придбання авіаційних шин для цивільних літаків: АН-124-100, АН-225, на виконання умов якого було здійснено попередню оплату на суму 24 651 080,00 рос. руб., що засвідчено платіжним документом від 13.08.2015 № 55.
Нерезидентом було здійснено поставку товару на суму 24 369 804,00 рос. руб., що засвідчено митними деклараціями від 31.08.2015 № 10457, 19.10.2015 № 13311, від 27.11.2015 № 15764 та повернуто частину попередньої оплати у сумі 281 276,00 рос. руб., що засвідчено платіжним документом від 09.12.2015.
Оскільки предмет договору від 12.03.2015 № 007-1/Y-0315 підпадає під визначення винятку, передбаченого абз. 4 ст. 6 Закону № 185, колегія суддів вважає, що порушення строків повернення валютної виручки не відбулося.
З огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що податкове повідомлення-рішення від 17.03.2016 № 0000114010 в частині нарахування штрафних санкцій у сумі 74790,28 грн є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з чим погоджується колегія суддів.
Відтак, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків не спростовують та не свідчать про наявність підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, позаяк не містять аргументованих доводів на спростування правомірності висновків суду першої інстанції у взаємозв`язку з обставинами справи.
Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Розглянувши доводи Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків, викладені в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись статтями 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, - 

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Центрального міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 травня 2025 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя: В.П. Мельничук

Судді: Н.П. Бужак

А.Ю. Коротких