Справа № 344/21462/25 
Провадження № 22-ц/4808/487/26 
Головуючий у 1 інстанції Атаманюк Б. М. 
Суддя-доповідач Луганська 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 березня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів – Максюти І.О., Мальцевої Є.Є., 
за участю секретаря – Кузів А.В.
учасники справи
заявник – ОСОБА_1 
заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Департаменту соціальної політики Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду 
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року, постановлену судом у складі судді Атаманюк Б.М.,
у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , Орган опіки та піклування Департаменту соціальної політики Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, про визнання фізичної особи недієздатною, встановлення опіки і призначення опікуна,

в с т а н о в и в:
У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою в якій просила визнати недієздатною ОСОБА_2 , та встановити над нею опіку, опікуном призначити ОСОБА_1 ..
Разом з позовною заявою ОСОБА_1 подано клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи, яке обґрунтовано тим, що підставою звернення з заявою до суду стало психічне захворювання ОСОБА_2 , що підтверджується випискою з медичної карти стаціонарного хворого №8337/25 від 14.11.2025 року. Через психічне захворювання ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного нагляду та догляду з метою запобігання спричинення шкоди собі і іншим особам.
Просила призначити по справі судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставити питання: 
Чи страждає ОСОБА_2 стійким психічним розладом та здатна вона внаслідок такого розладу усвідомлювати значення своїх дій та або керувати ними?
Якщо так, то яким саме захворюванням страждає ОСОБА_2 .?
Чи спроможна ОСОБА_2 з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки?
Проведення експертизи доручити експертам Івано-франківської філії Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України».

Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року призначено судово-психіатричну експертизу, на вирішення якої поставлено питання:
1) Чи страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , хронічним стійким психічним розладом та чи здатна вона внаслідок такого розладу усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними?
2) Якщо так, то яким саме захворюванням страждає ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 ?
3) Чи спроможна ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , з урахуванням її вікових особливостей, емоційного стану, індивідуально-психологічних властивостей, рівня розумового розвитку усвідомлювати реальний зміст власних дій та повною мірою свідомо керувати ними і передбачати їх наслідки?
Проведення експертизи доручено експертам Івано-Франківської філії Державної установи «Інститут судової психіатрії Міністерства охорони здоров`я України» (вул. Медична 15, м. Івано-Франківськ).

Не погодившись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосування норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржниця посилається на те, що основним мотивом звернення до суду ОСОБА_1 є зацікавленість останньої щодо оформлення права власності на нерухомість, яка належить скаржниці на праві приватної власності. На підтвердження того, що вона у зв`язку з захворюванням не розуміє своїх дій та не може керувати ними, заявниця надала виписку, проте інших доказів ОСОБА_1 не було надано. Викладені заявницею обставини справи є досить узагальненими та не містять опису конкретних систематичних випадків проявлення встановленої хвороби.
Вказала, що повністю забезпечує свої потреби, створює самостійно умови для свого проживання, працює, зареєстрована як фізична особа-підприємець. 
Посилається на те, що заявницею не було додано доказів про тяжкість перебігу хвороби, доказів дезорганізації життя, обмеженості у здатності самостійно приймати рішення, керувати діями та нести відповідальність за ці дії. У виписці не вказано, що вона не орієнтується у часі, просторі, потребує постійного стороннього догляду, тощо. Заявницею не доведено того факту, що дана хвороба є стійкою, що вона не здатна до самообслуговування, спілкування з іншими людьми. 
Звертає увагу суду, що з донькою спілкується мало та тривалий час не проживає разом, тому вона не розуміє її можливостей щодо облаштування побуту. За час окремого проживання дочка жодного разу не надавала жодної допомоги, не дбала про неї та не намагалась якимось чином захищати мої інтереси та права. 

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 09 лютого 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено учасником справи право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заінтересованої особи Орган опіки та піклування Департаменту соціальної політики Виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради зазначив, що призначення судово-психіатричної експертизи є єдиним належним та процесуально обґрунтованим способом отримання об`єктивних і науково підтверджуючих висновків щодо психічного стану особи. Лише на підставі висновку компетентних експертів суд зможе ухвалити законне та справедливе рішення урахуванням усіх обставин справи.
ОСОБА_2 встановлено діагноз - шизоафективний розлад, змішаний тип. Параноїдний синдром. Даний діагноз підтверджується випискою із медичної карти стаціонарного хворого № 8337/25 від 14.11.2025. Через психічне захворювання ОСОБА_2 не здатна самостійно забезпечувати свої життєві та соціальні потреби, потребує постійного нагляду і догляду, з метою запобігання можливій шкоді для себе чи інших осіб. Заявниця турбується про психічний стан матері, контролює виконання рекомендацій лікарів та стежить за її безпекою.
Під час судового розгляду заявниця надала детальні пояснення та навела конкретні обставини, які на її думку, свідчать про наявність у її матері ознак стійкого психічного розладу та про різке погіршення її психічного стану останнім часом. Зокрема, було зазначено, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу перебуває під наглядом лікарів та проходить відповідне лікування.
Зазначає, що проведення експертизи жодним чином не порушить прав ОСОБА_2 , а лише дозволить отримати висновок експерта щодо наявного захворювання та можливості усвідомлювати нею значення своїх дій, що в свою чергу дозволить ухвалити об`єктивне рішення у справі.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 -  ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу в межах її доводів.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 –  ОСОБА_4  проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.
Задовольняючи клопотання та призначаючи у справі судово-психіатричну експертизу, суд виходив з того, що підставою для визнання фізичної особи недієздатною є такий стійкий і хронічний психічний розлад, за якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що має бути підтверджено висновком судово-психіатричної експертизи.

Переглядаючи ухвалу суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. До основних засад (принципів) цивільного судочинства відносяться, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.
Відповідно до частини третьої статті 297 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи недієздатною мають бути викладені обставини, що свідчать про хронічний, стійкий психічний розлад, внаслідок чого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.
Суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу (частина перша статті 298 ЦПК України).
Звертаючись до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною та встановлення над нею опіки, ОСОБА_1 зазначала, що підставою звернення є наявність у ОСОБА_2 психічного захворювання, через яке ОСОБА_2 не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також потребує постійного нагляду з метою запобігання спричинення шкоди собі і іншим особам.
До заяви про визнання ОСОБА_2 недієздатної та встановлення над нею опіки, заявницею надано виписку з медичної карти стаціонарного хворого №8337/25 від 14.11.2025 року, згідно якої ОСОБА_5 встановлено діагноз – шизоафективний розлад, змішаний тип, параноїдний синдром.
Отже, обставиною, яка підлягає встановленню у цій справі, є наявність або відсутність у ОСОБА_2 психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення нею своїх дій і можливості керування ними.
Стаття 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.
Відповідно до положень частини першої статті 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності.
Згідно зі статтею 105 ЦПК України призначення експертизи судом є обов`язковим у разі заявлення клопотання про призначення експертизи обома сторонами. Призначення експертизи судом є обов`язковим також за клопотанням хоча б однієї із сторін, якщо у справі необхідно встановити, зокрема психічний стан особи.
У постанові Верховного суду від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21 (провадження №61-16349св23) зазначено, що справи про визнання особи недієздатною є справами окремого провадження, які мають спеціальний порядок розгляду та вирішення, пов`язаний як з необхідністю захисту інтересів особи, яка не може набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання, так і з необхідністю встановлення психічного стану такої особи.
Згідно з положеннями пункту 2 частини першої статті 105, частини першої статті 298 ЦПК України призначення експертизи у зазначеній категорії справ є обов`язковим.
У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність призначити по даній справі судово-психіатричну експертизу, метою якої є з`ясування наявності чи відсутності у ОСОБА_2 психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення нею своїх дій та здатності керування ними.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 27 січня 2026 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає. 

Повний текст постанови складено 13 березня 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді І.О. Максюта

Є.Є. Мальцева