ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 квітня 2026 року	справа № 380/25248/25	

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Сподарик Н.І., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в:
На розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) ( АДРЕСА_3 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) з вимогами:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у нерозгляді заяви позивача від 22.10.2025 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації за підставою п. 12 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та у неприйнятті рішення за результатами її розгляду; 
- зобов`язати відповідача розглянути заяву позивача від 22.10.2025 з доданими документами у порядку та строки, визначені постановою Кабінету Міністрів України № 560, та прийняти мотивоване рішення.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що він є військовозобов`язаним та має законні підстави для отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації відповідно до пункту 12 частини першої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію. З метою реалізації свого права на відстрочку, 22.10.2025 позивач звернувся до відповідача з відповідною заявою, до якої долучив належним чином засвідчені копії документів, що підтверджують підстави для відстрочки.
Вказана заява направлена на адресу відповідача засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом з описом вкладення (штриховий кодовий ідентифікатор № 0505389633008).
Згідно з офіційними даними системи відстеження поштових відправлень (трекінгу) АТ «Укрпошта», вказане поштове відправлення вручене уповноваженому представнику відповідача за довіреністю 24.10.2025.
Позивач наголошує на тому, що відповідно до приписів Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560, строк розгляду заяви комісією територіального центру комплектування не повинен перевищувати семи днів, а у разі потреби надсилання додаткових запитів — п`ятнадцяти днів. Однак, незважаючи на отримання заяви ще у жовтні 2025 року, відповідач станом на дату звернення позивача до суду жодного рішення за наслідками розгляду вказаної заяви не прийняв, довідку про надання відстрочки або повідомлення про відмову у її наданні позивачу не надіслав. Така тривала та безпідставна пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, на переконання позивача, свідчить про наявність протиправної бездіяльності, що призводить до порушення його прав та законних інтересів, а також створює стан правової невизначеності щодо його статусу як військовозобов`язаного.
Ухвалою від 29.12.2025 суддя Кисильова О.Й. прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила спрощене позовне провадження у справі.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі вручено відповідачу, однак станом на момент розгляду цієї справи, жодних заяв по суті справи на адресу суду не надходило. При цьому, суд враховує, що згідно ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ч.6 ст.162 цього ж Кодексу, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи на підставі проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи (звільнення судді з посади) справа розподілена до провадження судді Сподарик Н.І.
Ухвалою від 02.02.2026 прийнято до провадження адміністративну справу №380/25248/25, вирішено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 02.02.2026 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.
12.02.2026 за вх.№11445 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою суду від 19.02.2026 продовжено розгляд справи № 380/25248/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін в порядку частини сьомої статті 262 КАС України від учасників справи не надходило. З огляду на ці обставини суд на підставі частини п`ятої статті 262 КАС України розглянув справу в порядку письмового провадження (без проведення судового засідання, за наявними матеріалами) в межах строку, визначеного статтею 258 КАС України.
Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:
ОСОБА_1 перебуває на військовому обліку у ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) (далі – відповідач).
22.10.2025 від імені ОСОБА_2 скеровано до відповідача заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на підставі п.12 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію»
Вказана заява з додатками направлена на адресу ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 ) засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» рекомендованим листом з описом вкладення (штриховий кодовий ідентифікатор відправлення № 0505389633008). Додатками до заяви в описі вкладення значиться – копія паспорта громадянина України на прізвище ОСОБА_2 , копія свідоцтва про одруження ОСОБА_2 , копія довідки до акту огляду МСЕК на прізвище ОСОБА_3 , копія програми реабілітації інваліда ОСОБА_3 .
Згідно з офіційними даними системи відстеження поштових відправлень на вебсайті АТ «Укрпошта», копія витягу з якої наявна в матеріалах справи, зазначене поштове відправлення було вручене уповноваженому представнику відповідача за довіреністю 24.10.2025.
Комісією при територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки не прийнято рішення про надання відстрочки або про відмову у її наданні, яке мало бути оформлене відповідним протоколом.
Вважаючи у зв`язку з цим свої права порушеними, позивач звернувся з вказаним позовом до суду.
При вирішенні спору, суд виходить з такого.
Згідно з положеннями статті 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Ця норма встановлює імперативний обов`язок відповідача суворо дотримуватися адміністративних процедур, особливо в частині розгляду звернень громадян щодо їхнього правового статусу в умовах дії правового режиму воєнного стану.
Статтею 46 Конституції України закріплено право громадян на соціальний захист. Реалізація цього права в умовах особливого періоду тісно пов`язана із законодавчо встановленими гарантіями для військовозобов`язаних осіб, зокрема — правом на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначені Законом України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» № 3543-XII (далі — Закон № 3543-XII). Статтею 23 вказаного Закону встановлено перелік категорій військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.
Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 23 Закону № 3543-XII, не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані жінки та чоловіки, на утриманні яких перебувають троє і більше дітей віком до 18 років, крім тих, які мають заборгованість із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Ця норма носить імперативний (прямий) характер.
За наявності відповідного фактичного складу (багатодітність та утримання дітей) особа набуває право на відстрочку, а на державу в особі територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки покладається обов`язок щодо формалізації цього права шляхом прийняття відповідного рішення.
Механізм реалізації вказаного права деталізовано у Порядку проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 № 560 (далі – Порядок № 560).
Відповідно до пунктів 58– 60 Порядку № 560, за наявності підстав для одержання відстрочки військовозобов`язані особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи (або їх копії), що підтверджують право на відстрочку.
Згідно з частиною дев`ятою статті 60 Порядку № 560, комісія зобов`язана розглянути отриману на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати її надходження. У разі потреби здійснення запитів до органів державної влади строк розгляду може бути продовжений, проте він не повинен перевищувати п`ятнадцяти днів. Про прийняте комісією рішення військовозобов`язаному повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою не пізніше наступного дня після ухвалення такого рішення.
Разом з цим, позивачем не надано доказів направлення відповідачу вказаної заяви про надання відстрочки від мобілізації, оскільки прізвище позивача « ОСОБА_4 », до матеріалів справи долучено заяву про надання відстрочки щодо особи ОСОБА_5 .
Отже, аналізуючи матеріали справи в сукупності, суд дійшов висновку, що відповідачем не отримана заява позивача про надання відстрочки від мобілізації, оскільки позивачем не дотримано процедуру подання (направлення) документів до уповноваженого районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки.
Таким чином, з урахуванням наведеного, суд не вбачає протиправності дій або бездіяльності з боку відповідача щодо не розгляду заяви позивача про надання відстрочки від мобілізації від 22.10.2025, оскільки вона ним не отримувалась.
Відтак, заявлені позовні вимоги задоволенню не підлягають.
При цьому, суд зауважує, що з врахування змін до Порядку №560, які набрали чинності з 01.11.2025, а змістом абзацу 1 пункту 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих та посадових (службових) осіб, зазначених у підпунктах 16-23 пункту 1 додатка 5, військовозобов`язаних СБУ чи розвідувальних органів) особисто через центри надання адміністративних послуг подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу за місцем перебування на військовому обліку заяву про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Тому, суд звертає увагу, що позивач вправі звернутись із належною заявою про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації.
Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).
Відповідно до ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Доказів, які б доводили обґрунтованість заявленого позову, суду не надано, а отже позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. ст. 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

в и р і ш и в:
У задоволенні адміністративного позову відмовити.
Розподіл судового збору не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення за правилами, встановленими ст.ст.293, 295 - 297 КАС України.

Суддя Сподарик Наталія Іванівна