УКРАЇНА
БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ 
справа № 361/3828/26
провадження № 2-о/361/65/26
07.04.2026

РІШЕННЯ
Іменем України

 
07 квітня 2026 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого 	Петришин Н.М.,	
за участю секретаря 	Гриценко А.М.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою  ОСОБА_1 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , заінтересовані особи: ОСОБА_4 , Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, про видачу обмежувального припис, - 
в с т а н о в и в :
Стислий виклад позиції заявника.
У квітні 2026 року до суду надійшла зазначена заява ОСОБА_1 , в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де вона просить видати обмежувальний припис стосовно ОСОБА_4  строком на дванадцять місяців шляхом заборони ОСОБА_4 наближатися на відстань 100 метрів до місця проживання заявниці за адресою: АДРЕСА_1 ; заборони ОСОБА_4 наближатися на відстань 500 метрів до місця роботи ОСОБА_1 ; заборони ОСОБА_4 особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває сама у невідомому місці, переслідувати її та в будь-який інший спосіб спілкуватися з нею; заборони ОСОБА_4 вести листування, телефонні переговори, смс та іншу переписку шляхом стільникового зв`язку з ОСОБА_1 , або контактувати з нею через інші засоби і через третіх осіб; заборони ОСОБА_4 використання та розповсюдження особистих даних ОСОБА_1 (фото, відео, телефонні контакти); зобов`язати ОСОБА_4 пройти програму для кривдників на строк до 12 місяців.
В обґрунтування заяви, посилається на те, що у 2008 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зареєстровано шлюб, від якого вони мають двох дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Під час перебування у шлюбі ОСОБА_4 часто поводив себе агресивно (на очах у малолітніх дітей), спостерігалися випадки раптових спалахів неконтрольованого, немотивованого гніву, останній застосовував до заявниці фізичне насильство, від чого заявниця отримувала струс головного мозку, ламав їй ніс. Один з таких випадків заявником зафіксовано. З наведених підстав, ОСОБА_1 змінила постійне місце проживання. Проте, кривдник навмисно продовжує чинити відносно заявниці психологічне та фізичне насильство, яке часто відбувається на очах у дітей, сусідів та родичів. ОСОБА_4 постійно провокує конфлікти, погрожує застосувати відносно заявниці фізичну силу, принижує та нецензурно висловлюється. У зв`язку з даними обставинами заявниця неодноразово зверталася до правоохоронних органів, але ніякого реагування поліції не було, заявник вважає, що це через те, що кривдник є працівником поліції. Внаслідок таких дій ОСОБА_4 діти отримують тяжкий психологічний стрес. На даний час ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, але кривдник постійно переслідує заявника та вчиняє домашнє насильство, ходить до неї на роботу, постійно пише смс з погрозами та телефонує.
З огляду на це, ОСОБА_1 просить видати обмежувальний припис щодо ОСОБА_4 .
Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 квітня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.
У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 доводи заяви підтримала, просила про задоволення такої заяви. Пояснила, що її чоловік ОСОБА_4 здійснював психологічне та фізичне насильство неодноразово, вона боїться за своє життя та життя дітей. У 2023 році вона зверталася до поліції, оскільки ОСОБА_4 знову її побив, але провадження закрито, оскільки вона не зняла побої та не було доказів. 13 лютого 2026 року заявниця була вдома, хворіла з температурою, чоловік зайшов до неї, почав погрожувати, виганяти, поводив себе неадекватно, розбив їй ніс, тримав її з сином, забрав телефон, щоб вона не могла викликати поліцію. Потім ОСОБА_1 викликала поліцію, а ОСОБА_4 викликав поліцію на неї. Свекруха також побила ОСОБА_1 , подряпала її, вони зі свекром виганяли її з хати, розташованої у с. Княжичі, на той час ОСОБА_1 та ОСОБА_4 вже не проживали разом. Зазначила, що наразі проживає вже за іншою адресою, а саме у Броварах. Відколи переїхала, то чоловік туди не приходив.
Заінтересована особа - ОСОБА_4 у судовому засіданні пояснив, що подіям, які передували 13 лютого 2026 року, передувало багато сварок, жінка його не чула, на прохання не створювати конфлікти не реагувала, кидалася з ножем на чоловіка перед дітьми. Зазначив, що в нього теж є побої. Вказував на те, що заявниця веде себе неадекватно. Не заперечував, що між ними був конфлікт, однак заперечував проти того, що бив ОСОБА_1 . Зазначив що старший син проживає наразі з ним за своїм бажанням, і він би хотів, щоб і молодший проживав з ними. Просив відмовити у задоволенні заяви, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заяви про видачу обмежувального припису.
Представники Служби у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області Корнійко Р.А. та Скоробагатько Ю.П. у судовому засіданні просили вирішити питання щодо видачі обмежувального припису на розсуд суду.
Обставини справи, що встановлені судом
Відповідно до свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 12 липня 2008 року, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 зареєстровано шлюб, про що вчинено актовий запис № 337. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на « ОСОБА_5 ».
У шлюбі народилося двоє дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчать наявні в матеріалах справи копії свідоцтв про народження дітей.
Наразі у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа про розірвання шлюбу (справа № 361/1935/26).
Заявник в обґрунтування заявлених вимог, зокрема, посилалася на те, що у провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебувала справа про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, щодо ОСОБА_4 (№ 361/1130/23, провадження № 3/361/1058/23).
За змістом постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року у вищевказаній справі № 361/1130/23, оприлюдненої в Єдиному державному реєстрі судових рішень, згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 03.02.2023 серії ВАБ №760161, 03.01.2023 о 8-00 годині ОСОБА_4 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , вчинив відносно своєї дружини насильство в сім`ї психологічного характеру, яке полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрозах фізичною розправою, в результаті чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю ОСОБА_1 . У судовому засіданні ОСОБА_4 свою вину категорично заперечив та пояснив, що між ним і дружиною виникла словесна перепалка, в результаті якої саме дружина кидалася битися, хваталася за ніж, який він відібрав, при цьому вона завдала ОСОБА_4 поверхневих травм - пошкрябини та садна, що підтверджує наданою суду медичною документацією з лікарні. Зазначив, що останнім часом між подружжям часто виникають сварки з побутових питань, однак він турбується про забезпечення сім`ї, займається вихованням дітей - двох малолітніх синів, при цьому жінка обезцінює його турботу, свариться, що призводить до скандалів між ними, однак домашнього насильства він не скоює. Потерпіла по справі ОСОБА_1 в судовому засіданні наголошувала на вчиненні ОСОБА_4 відносно неї насильства, постійно виганяє її з будинку, не дає грошей, при цьому витрачає гроші на інших дівчат, так як вона в його телефоні знаходила компрометуючу інформацію.
За результатами розгляду судом зазначеної вище справи про адміністративні правопорушення, суд дійшов висновку, що конфлікт, який стався 03.02.2023 між ОСОБА_4 та його дружиною ОСОБА_1 , за відсутності доказів на підтвердження завдання шкоди психічному здоров`ю останньої, не охоплюється складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, оскільки завдання шкоди в даному випадку є обов`язковою ознакою об`єктивної сторони даного правопорушення. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достовірні докази, які б підтверджували наявність обставин, передбачених диспозицією частини першої статті 173-2 КУпАП, в тому числі щодо наслідків дій ОСОБА_4 для психологічного стану ОСОБА_1 . Адміністративне провадження відносно ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
ОСОБА_1 зверталась до Броварського РУП ГУНП в Київській області 03.02.2023, 13.02.2026 та 14.02.2026. Вказані звернення зареєстровані у Журналі єдиного обліку заяв та повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського районного управління поліції ГУНП в Київській області за №№ 3094, 7438, 8064.
Згідно Протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 03.02.2023, ОСОБА_1 звернулася до Броварського РУП ГУ НП в Київській області, посилаючись на те, що 03.02.2023 о 08 годині 00 хвилин за адресою: АДРЕСА_2 її чоловік ОСОБА_4 вчинив насильство в сім`ї відносно неї.
14.02.2026 ОСОБА_1 видане направлення попереднього судово-медичного огляду з тих підстав, що 13.02.2026 заявник отримала тілесні ушкодження за адресою: АДРЕСА_2 , внаслідок словесної перепалки та штовханини наявні ссадини на шиї, правій щоці та правій частині носа. Звернення зареєстровано до журналу Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події Броварського ВП ГУНП в Київській області 13.02.2026.
Відповідно до Довідки КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області, 14 лютого 2026 року ОСОБА_1 зверталася до лікарні, їй встановлено діагноз: ЗЧМТ і струс ГМ? Забій м/т обличчя, вид травми: кримінал, проведено огляд лора, невролога, рентген, відмова від госпіталізації; рекомендовано: амбулаторне лікування, СКТ ГМ, куди видана довідка: КДЦ (відсутній підпис лікаря чи штамп лікарні).
Згідно копії Консультативного заключення лікаря отоларинголога, 14.02.2026 ОСОБА_1 звернулася до КНП «Броварська багатопрофільна клінічна лікарня» територіальних громад Броварського району Київської області, встановлено діагноз - «перелом кісток носа ? струс ГМ?», дані обстеження: скарги на головокружіння, головні болі, рекомендовано: рентгенографія кісток носа, консультація невролога.
Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини.
Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Цей Закон визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.
Відповідно до пунктів 3, 4, 6, 7, 8, 14, 17 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між/з- іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Економічне насильство - форма домашнього насильства, що включає умисне позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна, коштів чи документів або можливості користуватися ними, залишення без догляду чи піклування, перешкоджання в отриманні необхідних послуг з лікування чи реабілітації, заборону працювати, примушування до праці, заборону навчатися та інші правопорушення економічного характеру;
Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.
Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.
Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.
Відповідно до пункту 2 частини першої статті 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника.
У частині другій статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.
Згідно частини третьої статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року в справі № 756/3859/19 (провадження № 61-11564св19) зроблено висновок, що «враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях».
У пункті 9 частини першої статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» передбачено, що оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.
Згідно з пунктом 3 частини першої статті 350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності).
Відповідно до частини першої статті 350-6 ЦПК України, розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні.
З урахуванням змісту вищевказаних норм, видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних обставин та наявності ризиків.
Суди під час вирішення заяви про видачу обмежувального припису мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі, вирішувати питання про дотримання прав та інтересів дітей і батьків, а також забезпечити недопущення необґрунтованого обмеження прав у разі безпідставності та недоведеності вимог заяви.
Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві.
Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.
За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України
При розгляді даної справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2008 року, наразі у Броварському міськрайонному суді Київської області розглядається справа про розірвання між ними шлюбу.
З відповіді Броварського РУП встановлено, що заявник ОСОБА_1 зверталась до правоохоронних органів щодо вчинення домашнього насильства (1 раз в 2023 році, 2 рази у 2026 році). У судовому засіданні заявник пояснила, що у 2023 році та 13.02.2026 зверталася до поліції щодо дій ОСОБА_4 , а 14.02.2026 - щодо дій свекрухи. Проте за вказаний період жодного разу ОСОБА_4 не притягнутий до кримінальної чи адміністративної відповідальності, термінові заборонні приписи також щодо ОСОБА_4 поліцією не видавалися. 
Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 лютого 2023 року у справі № 361/1130/23 адміністративне провадження відносно ОСОБА_4 у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 173-2 ч. 1 КУпАП, закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення у зв`язку з відсутністю в його діях складу даного адміністративного правопорушення.
Системний аналіз існуючого національного та міжнародного законодавства свідчить про те, що домашнє насильство істотно відрізняється від звичайних конфліктних відносин, оскільки має певні ознаки та характеризується тим, що особа яка застосовує домашнє насильство, маючи значну перевагу в своїх можливостях, діє умисно з наміром досягти бажаного результату, який полягає у заподіянні шкоди потерпілому шляхом порушення його прав і свобод.
При цьому, під конфліктом необхідно розуміти такий стан взаємовідносин, який характеризується наявністю зіткнення протилежних інтересів і поглядів, напруження і крайнє загострення суперечностей, що може призвести до активних дій, ускладнень, боротьби, що супроводжуються складними колізіями; ситуація, в якій кожна зі сторін намагається зайняти позицію несумісну з інтересами іншої сторони.
Виникнення конфлікту залежить не лише від об`єктивних причин, але й від суб`єктивних факторів, до яких необхідно віднести власні уявлення учасників конфлікту про себе, свої потреби, мотиви, життєві цінності та ставлення до іншої сторони конфлікту.

Відтак, між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 склалися неприязні стосунки, неодноразово відбувалися сутички та з огляду на показання заявника та заінтересованої особи агресивні дії відносно один одного вчиняли обоє. 
Однак, наразі вони припинили проживати разом й у судовому порядку вирішується питання про розірвання шлюбу.
Заявником не надано й не підтверджено належними та допустимими доказами завдання кривдником шкоди, зокрема, не заявлено щодо виклику свідків таких подій, не надано висновку лікаря чи експертної установи, в якому було б безумовно підтверджено завдання фізичної шкоди кривдником заявниці, й відповідно притягнуто винну особу до адміністративної чи кримінальної відповідальності.
За наявних у матеріалах справи доказів, суд не може розцінити дії ОСОБА_4 як вчинення насильства в сім`ї.
Крім того, з наданих у судовому засіданні пояснень заявника ОСОБА_1 встановлено, що після конфлікту 13.02.2026 випадків домашнього насильства з боку ОСОБА_4 не було, а наразі остання проживає за адресою: АДРЕСА_1 , тобто окремо від ОСОБА_4 , й за місцем проживання заявника останній не з`являвся, неправомірних дій чи погроз не вчиняв.
Відтак, суд вважає, що ризики будь-яких неправомірних дій з часу окремого проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 значно знизилися.
Доказів того, що ОСОБА_4 погрожує у телефонному режимі чи направляючи смс-повідомлення відповідного змісту, розповсюджує особисті дані ОСОБА_1 (фото, відео, телефонні контакти), чи переслідує її, стороною заявника суду не надано.
Також з наданих ОСОБА_4 пояснень з`ясовано, що їхній старший син наразі проживає з батьком. Відтак, посилання заявника на те, що існує загроза психологічного насильства з боку ОСОБА_4 щодо їх спільних дітей є необґрунтованими.
Враховуючи вищенаведене, а також інші докази, надані заявницею на підтвердження наявності підстав для видачі обмежувального припису щодо кривдника в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вони безумовно не підтверджують вчинення ОСОБА_4 домашнього насильства щодо ОСОБА_1 , не визначають ризиків продовження чи повторного вчинення домашнього насильства та чинників і умов, які створюють або можуть створити небезпеку для цієї особи, що є необхідною умовою для застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».
Отже, надавши оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису відносно ОСОБА_4 .
Враховуючи те, що заявника на підставі ст. 3 Закону України «Про судовий збір» звільнено від сплати судового збору, відповідно до ст.141 ЦПК України здійснює розподіл судових витрат та компенсує витрати за рахунок держави.
На підставі викладеного, та керуючись Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст. ст. 13, 76, 81, 89, 3501 - 3508, 352, 354 ЦПК України, суд, -
в и р і ш и в :
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу обмежувального припису - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_3 .
Заінтересовані особи: 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП - НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_4 .

Служба у справах дітей Броварської міської ради Броварського району Київської області, адреса місцезнаходження: 07400, Київська обл., м. Бровари, вул. Героїв України, буд. № 18.

Суддя Наталія ПЕТРИШИН