Справа № 308/14688/25

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(заочне)

09 квітня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:
головуючого судді – Данко В.Й.,

за участю:
секретаря судового засідання – Ткаченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом адвоката Бойка Богдана Богдановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку у спільному майні з виплатою її вартості та виділення в натурі частини нерухомого майна
в с т а н о в и в:
до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява від адвоката Бойка Богдана Богдановича, який діє в інтересах ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі – позивач), до ОСОБА_2 адреса проживання: АДРЕСА_2 (далі – відповідач), у якій позивач просить суд:
-припинити право власності відповідача на частку у спільному майні, а саме – на 1/6 частку нежитлової будівлі - цех під – літ. «А», загальною площею 279,90 кв.м., що розташований: АДРЕСА_3 , з виплатою йому вартості даної частки в сумі 9635 (дев`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) гривень 50 копійок, яка буде внесена позивачем до ухвалення рішення на депозитний рахунок суду, та визнати за позивачем право власності на зазначену 1/6 частку відповідно;
-припинити право власності відповідача на частку у спільному майні, а саме – на 1/6 частку нежитлової будівлі – цех сінної муки під літ. «Б», загальною площею 559,40 кв.м., що розташований: АДРЕСА_4 , з виплатою йому вартості даної частки в сумі 19257 (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім) гривень 20 копійок, яка буде внесена позивачем до ухвалення рішення на депозитний рахунок суду, та визнати за позивачем право власності на зазначену 1/6 частку відповідно;
-виділити в натурі позивачу 5/6 частки земельної ділянки площею 4,00 га, розташованої за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, за межами населених пунктів Коритнянської сільської ради, урочище Калнок, кадастровий номер земельної ділянки 2124883600:01:001:0011, відповідно до плану розподілу земельної ділянки, складеного інженером-землевпорядником ОСОБА_3 (кваліфікаційний сертифікат інженера-землевпорядника № 000288 від 03.01.2013), а саме: земельну ділянку № НОМЕР_2 , площа ділянки – 3,3334 га, периметр – 1065,74 м, та визнати за позивачем право власності на виділену в натурі вказану земельну ділянку.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони є співвласниками нерухомого майна на праві спільної часткової власності, а саме – 2 цехів та земельної ділянки. Між тим, відповідач нежитловими будівлями не користується, його частка є незначною. Позивач не має можливості ні реконструювати об`єкти, ні здійснити їх адаптацію під виробничі чи інші потреби, ні навіть провести повноцінний ремонт з метою збереження цілісності будівель. Усе це створює ризик подальшого фізичного зносу та руйнації майна, що може призвести до втрати його господарської цінності, до зменшення вартості об`єкта та позбавлення можливості отримувати від нього будь яку економічну користь. Таким чином, спільне володіння майном за участю відповідача фактично стало неможливим, а співіснування у режимі спільної часткової власності перетворилося на юридичний механізм блокування законних прав і інтересів позивача.
Звернення позивача звертається до суду з позовом про виділ в натурі належної частки в праві спільної часткової власності на земельну ділянки, зумовлене неможливістю в позасудовому порядку реалізувати своє право на власність.
Відповідач правом на подання відзиву не скористався, що згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України не перешкоджає розгляду та вирішенню справи по суті за наявними матеріалами.
Ухвалою від 10.11.2025 суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі.
Ухвалою від 09.02.2026 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.
Заходи забезпечення позову чи доказів, зокрема, шляхом їх витребування не застосовувалися.
У судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі.
У судове засідання відповідач не з`явився належним чином повідомлений про час, дату і місце його проведення, клопотання про відкладення не подав.
Всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.
Сторони у справі є співвласниками, зокрема, 3 об`єктів нерухомого майна, а саме:
-земельної ділянки за кадастровим номером 2124883600:01:001:0011, площею 4 га, розташованої за межами населених пунктів на території Коритнянської сільської ради, урочище «Калнок», Ужгородського район, Закарпатської області;
-нежитлової будівлі – столярного цеху під літ. «А», загальною площею 279,90 кв.м. у АДРЕСА_3 ;
-нежитлової будівлі – цеху сінної муки під літ. «Б», загальною площею 559,40 кв.м.у АДРЕСА_4 .
Частки позивача та відповідача у праві власності на земельну ділянку за кадастровим номером 2124883600:01:001:0011, цех під літ. «А», загальною площею 279,90 кв.м. у АДРЕСА_3 і цех сінної муки під літ. «Б», загальною площею 559,40 кв.м.у АДРЕСА_4 становлять по 5/6, а відповідача – по 1/6 відповідно, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину №3-189 від 04.03.2019, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158536522 від 05.03.2019, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 438884897 від 11.08.2025, свідоцтвом про право на спадщину від 04.03.2019 №3-183, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158522761 від 05.03.2019, свідоцтвом про право на спадщину від 04.03.2019 №3-182, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №158521151 від 05.03.2019.
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №254 від 24.03.2025 констатовано, що 
-фізичний знос конструктивних елементів столярного цеху — «А», по АДРЕСА_4 , в с. Коритняни становить - 88 %;
-реальний розподіл столярного цеху - «А», по вул. Миру, 79/14, в с. Коритняни відповідно до визначених часток 5/6 та 1/6 – неможливий;
-фізичний знос конструктивних елементів цеху сінної муки - «Б», по вул. Миру, 79/5, в с. Коритняни - 61 %;
-реальний розподіл цеху сінної муки - «Б», по вул. Миру, 79/5, в с. Коритняни відповідно до визначених часток 5/6 та 1/6 – неможливий.
Виходячи з наявності підстав для припинення права власності відповідача на частку у спільному майні з виплатою її вартості та виділення в натурі частини нерухомого майна, позивач звернувся до суду через свого представника.
Вирішуючи спір по суті, суд виходив з такого.
Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на викладене та із урахуванням відсутності заперечень представника позивача проти вирішення справи на підставі наявних у ній доказів, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223ЦПК України (заочно).
Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Поняття, зміст права власності та його здійснення закріплено у ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, аналіз яких свідчить, що право власності має абсолютний характер, його зміст становлять правомочності власника з володіння, користування і розпорядження належним йому майном. Забезпечуючи всім власникам рівні умови здійснення своїх прав, держава гарантує власнику захист від порушень його права власності з боку будь-яких осіб.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 2 ст. 321 ЦК України передбачено, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
За приписами ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статті 365 ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, у якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника; та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
Для припинення права на частку в майні на підставі позову інших співвласників достатньо наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій статті 365ЦК України обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17, у якій зазначено, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника; та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».
У розглядуваній справі суд встановив, що сторони є співвласниками нежитлової будівлі – столярного цеху під літ. «А», загальною площею 279,90 кв.м. у АДРЕСА_3 , а також нежитлової будівлі – цеху сінної муки під літ. «Б», загальною площею 559,40 кв.м.у АДРЕСА_4 .
Частки позивача та відповідача у праві власності на зазначене майно становлять 5/6 та 1/6 відповідно.
Понад це, суд з`ясував, що реальний розподіл столярного цеху та цеху сінної муки відповідно до визначених часток 5/6 та 1/6 – неможливий.
За встановлених обставин суд вважає, що припинивши право спільної часткової власності та визнання права власності на частки у вищенаведених житлових будівлях позивач зможе зареєструвати право власності на належний йому об`єкт нерухомого майна в цілому.
Вирішити питання щодо припинення права спільної часткової власності у досудовому порядку з відповідачем позивач не має можливості, про що свідчить сам факт звернення до суду. Наявність спільної часткової власності та іншого співвласника цехів суперечить інтересам позивача, праву позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном. 
Права та інтереси іншого співвласника спільного майна на спірне майно мають захищатися шляхом виплати компенсації.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23 квітня 2025 року у справі №357/3145/20 вказано, що суд має зазначити розмір відокремлених частин колишнього спільного майна для обох сторін та визначити конкретні окремі об`єкти нерухомого майна, що утворилися у результаті його поділу та належать позивачеві та відповідачеві. Вирішуючи питання поділу спільного майна або виділення частки з нього, суди повинні пам`ятати, що визначальним для цього є не усталений співвласниками порядок користування майном, а розмір їх часток та технічна можливість поділу майна відповідно до цих часток.
Тобто поділ нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. При цьому резолютивна частина має чітко ідентифікувати об`єкт нерухомості, що буде належати сторонам у справі.
Звертаючись до суду із позовом та обґрунтовуючи технічну можливість поділу земельної ділянки, позивач надав план розподілу земельної ділянки.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України).
Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).
Для вирішення спорів щодо поділу земельної ділянки між її співвласниками, відповідна земельна ділянка має бути чітко ідентифікована.
За змістом ч. 1 статті 79 ЗК України земельна ділянка - це частина земної поверхні, яка ідентифікується насамперед її просторовим розташуванням, що описується через її межі.
Так, відповідно до ст. 15 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються, зокрема, такі відомості про земельні ділянки: кадастровий номер; місце розташування, у тому числі дані Державного адресного реєстру (за наявності); опис меж; площа; міри ліній по периметру; координати поворотних точок меж; дані про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі; дані про якісний стан земель та про бонітування ґрунтів; відомості про інші об`єкти Державного земельного кадастру, до яких територіально (повністю або частково) входить земельна ділянка; цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); склад угідь із зазначенням контурів, координат поворотних точок, геометричних параметрів, назв, адрес будівель, споруд та інженерних мереж, ідентифікаторів об`єктів будівництва та закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; відомості про обмеження у використанні земельних ділянок; відомості про частину земельної ділянки, на яку поширюється дія сервітуту, договору суборенди земельної ділянки; відомості про заходи щодо охорони земель і ґрунтів; нормативна грошова оцінка; частину земельної ділянки, на якій може проводитися гідротехнічна меліорація; відомості про назву, код (номер) меліоративної мережі, яка забезпечує гідротехнічну меліорацію відповідної земельної ділянки; інформація про документацію із землеустрою та оцінки земель щодо земельної ділянки та інші документи, на підставі яких встановлено відомості про земельну ділянку; відомості про земельні ділянки, забруднені вибухонебезпечними предметами.
Виконання дослідження з визначення координат поворотних точок меж і даних про прив`язку поворотних точок меж до пунктів державної геодезичної мережі потребує спеціальних знань у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Тому результати таких досліджень можуть міститись, зокрема, у висновку експерта. Висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи (ст.ст. 102-113 ЦПК України).
Наданий позивачем план розподілу земельної ділянки не можна вважати висновком експерта зі спірного питання, оскільки він не відповідає вимогам закону, зокрема, у порушення ч. 1 ст. 102 ЦПК України він не містить докладного опису проведених експертом досліджень, зроблених у результаті них висновків та обґрунтованих відповідей на питання, поставлені експертові.
Також у ньому не зазначено відомостей, що передбачені ч. 6 ст. 102 ЦПК України.
Зрештою, наданий позивачем документ не містить висновку експерта як такого, оскільки в ньому відсутня констатація певної обставини (вирішення питання), яка була предметом дослідження (поставленого питання).
Приватно-правовими нормами визначене обмежене коло підстав відмови у судовому захисті цивільного права та інтересу особи, зокрема, до них належать: необґрунтованість позовних вимог (встановлена судом відсутність порушеного права або охоронюваного законом інтересу позивача); зловживання матеріальними правами; обрання позивачем неналежного способу захисту його порушеного права/інтересу; сплив позовної давності (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 08 листопада 2023 року в справі № 761/42030/21 постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 607/20787/19).
За встановлених обставин справи вимоги позивача про виділення в натурі 5/6 частки земельної ділянки та визнання права власності на виділену в натурі земельну ділянку є недоведеними, що є підставою для відмови у позові.
Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 232,21 грн. (1 120 грн. * ((9 635,50 грн. + 19 257,1667 грн.) : 139 354,20 грн.).
Керуючись статтями 12, 13, 18, 81, 133-141, 259, 263-265 ЦПК України, суд
у х в а л и в:
позовні вимоги задовольнити частково.
Припинити право власності ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 на частку у спільному майні, а саме – на 1/6 частку нежитлової будівлі - цех під – літ. «А», загальною площею 279,90 кв.м., що розташований: АДРЕСА_3 .
Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 право власності на 1/6 частку нежитлової будівлі - цех під – літ. «А», загальною площею 279,90 кв.м., що розташований: АДРЕСА_3 .
Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 грошову компенсацію вартості належної йому частки у спільному майні в розмірі 9 635 (дев`ять тисяч шістсот тридцять п`ять) грн. 50 коп. шляхом виплати цих коштів, які були внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області відповідно до квитанції до платіжної інструкції №54145352 від 23.01.2026.
Припинити право власності ОСОБА_2 адреса проживання: АДРЕСА_2 на частку у спільному майні, а саме – на 1/6 частку нежитлової будівлі – цех сінної муки під літ. «Б», загальною площею 559,40 кв.м., що розташований: АДРЕСА_4 .
Визнати за ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 право власності на 1/6 частку нежитлової будівлі – цех сінної муки під літ. «Б», загальною площею 559,40 кв.м., що розташований: АДРЕСА_4 .
Стягнути з ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 грошову компенсацію вартості належної йому частки у спільному майні в розмірі 19 257 (дев`ятнадцять тисяч двісті п`ятдесят сім) грн. 20 коп. шляхом виплати цих коштів, які були внесені ОСОБА_1 на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Закарпатській області відповідно до квитанції до платіжної інструкції №54145265 від 23.01.2026.
У задоволенні решти позову відмовити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 сплачений судовий збір у розмірі 232 (двісті тридцять дві) грн. 21 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя        В.Й. Данко