К И Ї В С Ь К И Й А П Е Л Я Ц І Й Н И Й С У Д	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2026 року місто Київ

справа № 758/13261/20
апеляційне провадження № 22-ц/824/1628/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Головачова Я.В.,

суддів: Нежури В.А., Невідомої Т.О.,

за участю секретаря судового засідання: Приходька Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги  ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Комарницької Ольги Володимирівни, ОСОБА_2 , подані представником Рибченко Наталією Миколаївною , на рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Ларіонової Н.Н. від 6 червня 2025 року; апеляційну скаргу Київської міської ради, подану представником Грицаєнком Романом Михайловичем, на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва у складі судді Ларіонової Н.Н. від 18 липня 2025 року у справі за позовом Київської міської ради до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Комарницької Ольги Володимирівни, ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторії Іванівни, ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Романа Олеговича, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Гаражний кооператив "Вікторія", про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та проведення її у придатний для використання стан,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2020 року Київська міська рада (далі - КМР) звернулася до суду з позовом, уточненим в подальшому, до ОСОБА_2 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Комарницької О.В. (далі - ПН КМНО Комарницька О.В.), ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Афіндуліді В.І. (далі - ПН КМНО Афіндуліді В.І.), ОСОБА_4 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Падалка Р.О. (далі ПН КМНО Падалко Р.В.), товариства з обмеженою відповідальністю "Курсор-Авто" (далі - ТОВ "Курсор-Авто"),
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Гаражний кооператив "Вікторія" (далі - ГК "Вікторія"), про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію права приватної власності, звільнення самовільно зайнятих земельних ділянок та проведення їх у придатний для використання стан.

Позов мотивовано тим, що за результатами здійснення самоврядного контролю за використанням і охороною земель, що перебувають у власності територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що ПН КМНО Комарницькою О.В. (відповідач-2) прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 серпня 2016 року № 30739170, яким за ОСОБА_2 (відповідач-1) зареєстровано приватну власність на об`єкт нерухомого майна на АДРЕСА_1 , а саме: гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 . У подальшому, ПН КМНО Афіндуліді В.І. (відповідач-4) прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 листопада 2018 № 43819642, а саме зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_1 (відповідач-3). 8 квітня 2021 року ПН КМНО округу Падалкою Р.О. (відповідач-6) прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57539035, яким зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна за ОСОБА_4 . У подальшому, ПН КМНО Падалкою Р.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 7 липня 2021 року № 59133444, а саме зареєстровано право приватної власності на об`єкт нерухомого майна за ТОВ "Курсор-Авто" (відповідач-7). 

Вказує, що Київська міська рада, як єдиний розпорядник земель комунальної власності міста Києва, жодних рішень щодо передачі земельної ділянки під будівництво будь-яким особам у власність чи користування не приймала. Дані факти дають підстави вважати, що ОСОБА_2 здійснила самочинне будівництво об`єкту нерухомого майна на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності територіальній громаді м. Києва та на підставі неналежних документів здійснила реєстрацію самочинно збудованого нерухомого майна, яке у подальшому відчужила.

Департаментом земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) відповідно до Порядку здійснення самоврядного контролю за використанням та охороною земель м. Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 25 вересня 2003 року № 16/890 проведено обстеження земельної ділянки на АДРЕСА_1 (обліковий код земельної ділянки: 91:066:0005), за результатами якого встановлено, що на зазначеній земельній ділянці розташовані індивідуальні збірно-розрібні та цегляні гаражі ГК "Вікторія" у загальній кількості 327 одиниць, двоповерхова будівля мийки автомобілів та будівля охорони, про що складено акт обстеження від 31 січня 2020 року № 20-0050-07. Дані факти свідчать про намагання ОСОБА_2 в незаконний спосіб заволодіти землями комунальної власності, які належать територіальній громаді м. Києва згідно із Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності". 

Зазначає, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 (код ділянки: 91:066:0005) у Подільському районі міста Києва не була відведена у відповідності до вимог законодавства для будівництва об`єктів нерухомого майна. 

Посилаючись на те, що у діях ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та ТОВ "Курсор-Авто"наявні ознаки самовільного зайняття земельної ділянки на АДРЕСА_1 , позивач, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд: визнати протиправним та скасувати рішення ПН КМНО Комарницької О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 серпня 2016 року № 30739170 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385 за ОСОБА_2 ; визнати протиправним та скасувати рішення ПН КМНО Афіндуліді В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 листопада 2018 року № 43819642 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385 за ОСОБА_1 ; визнати протиправним та скасувати рішення ПН КМНОПадалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 8 квітня 2021 року № 57539035 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385 за ОСОБА_4 ; визнати протиправним та скасувати рішення ПН КМНО Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 7 липня 2021 року № 59133444 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385 за ТОВ "Курсор-Авто"; припинити право приватної власності за ТОВ "Курсор-Авто" на об`єкт нерухомого майна, а саме гараж № НОМЕР_1 , ряд № НОМЕР_2 , що знаходиться на земельній ділянці, обліковій код: НОМЕР_3 за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати ТОВ "Курсор-Авто" звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, орієнтовною площею 42,2 кв.м., на АДРЕСА_1 (код ділянки 91:066:0005) та повернути її Київській міській раді, привівши у придатний до використання стан.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 6 червня 2025 року закрито провадження в частині позовних вимог Київської міської ради до ТОВ "Курсор-Авто".

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 6 червня 2025 року позов Київської міської ради задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення ПН КМНО Комарницької О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 серпня 2016 року № 30739170 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385 за ОСОБА_2 . Визнано протиправним та скасовано рішення ПН КМНО Афіндуліді В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 листопада 2018 року № 43819642 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385 за ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасовано рішення ПН КМНО Падалки Р.О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 8 квітня 2021 року № 57539035 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385 за ОСОБА_4 . Стягнуто з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь Київської міської ради судовий збір у розмірі по 1 102 грн з кожного.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ураховуючи закріплений статтею 120 ЗК України, статтею 377 ЦК України принцип цілісності земельної ділянки та споруди або будівлі, на якій вона знаходиться, реєстрація права власності за ОСОБА_2 на гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 по АДРЕСА_1 є порушенням права власності на земельну ділянку територіальної громади міста Києва. Здійснюючи реєстрацію права власності на гараж за ОСОБА_2 на підставі довідки гаражного автокооперативу про виплату останньою паю, ПН КМНОКомарницька О.В. не перевірила наявність у ГК "Вікторія"прав на земельну ділянку, на якій знаходиться такий гараж. Також установивши, що за ОСОБА_2 , а в подальшому за ОСОБА_5 та за ОСОБА_4 з порушенням вимог закону зареєстровано право власності на спірний гараж та вони займають земельну ділянку, на якій цей гараж безпідставно розташований, є обґрунтованими вимоги про звільнення самовільно занятої земельної ділянки з приведенням її у придатний для використання стан.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ПН КМНО Комарницької О.В., ПН КМНО Афіндуліді В.І. та ПН КМНО Падалка Р.О., суд виходив з того, що останні є неналежними відповідачами.

Додатковим рішенням Подільського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року заяви представника ОСОБА_1 та ПН КМНО Комарницької О.В. - Рибченко Н.М. про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Київської міської ради на користь ПН КМНО Комарницької О.В. витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000 грн. 

Частково задовольняючи заяви про ухвалення додаткового рішення, суд першої інстанції, урахувавши характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських послуг, а також те, що судові засідання за участі представника відповідачів 2,3 судом не проводилися, а позивач заявив клопотання про зменшення розміру судових витрат, дійшов висновку про стягнення з Київської міської ради по 7 000 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачами ОСОБА_1 та ПН КМНОКомарницькою О.В.

Короткий зміст вимог апеляційних скарг та їх узагальнені доводи

(1) У поданих апеляційних скаргах представник ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПН КМНО Комарницької О.В. - Рибченко Н.М., посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати в частині визнання протиправним та скасування рішення ПН КМНО Комарницької О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 серпня 2016 року № 30739170 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385, за ОСОБА_2 та в частині визнання протиправним та скасування рішення ПН КМНО Афіндуліді В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 листопада 2018 року № 43819642 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385, за ОСОБА_1 ,
ухваливши в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Скаржники зазначають, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не є власниками нерухомого майна, не займають земельну ділянку обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та не приймали жодних рішень щодо реєстрації права власності на дану земельну ділянку. 

Судом не враховано, що пред`явивши позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 позивач обрав спосіб захисту своїх прав, який є неефективним, оскільки спірне майно вибуло з власності ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та перебуває у власності ТОВ "Курсор-Авто". Обрання позивачем неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Вказує, що оскільки ОСОБА_2 з 1 листопада 2018 року, а ОСОБА_1 з 8 квітня 2021 року не є власниками гаражу в ГК "Вікторія", суд дійшов помилкового висновку про зайняття відповідачами 1, 3 земельної ділянки під гаражем.

Судом не взято до уваги, що належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно. Також судом не взято до уваги, що спірні правовідносини безпосередньо стосуються прав, інтересів та обов'язків користувачів суміжних гаражних боксів, яких не залучено до участі у справі. На думку скаржників, за таких обставин суд повинен був відмовити у задоволенні позовних вимог про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її у придатний для використання стан.

Також суд не обґрунтував у чому полягає протиправність прийнятого рішення ПН КМНО Комарницькою О.В., як державним реєстратором.

(2) У поданій апеляційній скарзі представник Київської міської ради - Грицаєнко Р.М., посилаючись на порушення норм процесуального права, просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення судових витрат.

Скаржник зазначає, що суд першої інстанції при ухваленні додаткового рішення не врахував, що адвокат Рибченко Н.М. супроводжує близько 15 аналогічних справ за позовом Київської міської ради до членів ГК "Вікторія"; під час розгляду даної справи адвокатом Рибченко Н.М. з процесуальних документів по суті справи складено лише відзив на позовну заяву та безпосередньо заяву про ухвалення додаткового рішення.

Вказує, що судом не взято до уваги, що в договорі про надання правничої допомоги, який укладено між адвокатом Рибченко Н.М. та ПН КМНО Комарницькою О.В., відсутній порядок обчислення адвокатського гонорару, що позбавляє протилежну сторону пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару. В акті виконаних робіт зазначено загальні суми за всю виконану роботу без конкретизації по окремим завданням, що також унеможливлює визначення
конкретної вартості кожного окремого завдання для визначення реальних витрат на правничу допомогу.

Крім того, скаржник вважає, що з урахуванням принципів обґрунтованості понесених судових витрат, зокрема у контексті складності справи та кількості аналогічних справ, сума судових витрат, заявлена в розмірі 32 225 грн, а також сума судових витрат, стягнута судом у розмірі 7 000 грн, є значно завищеною.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

Зміст апеляційних скарг на рішення суду від 6 червня 2025 року свідчить, що дане рішення оскаржується лише в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування рішення ПН КМНО Комарницької О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 серпня 2016 року № 30739170 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385, за ОСОБА_2. та в частині визнання протиправним та скасування рішення ПН КМНО Афіндуліді В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 листопада 2018 року № 43819642 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 988392980385, за ОСОБА_1 . У іншій частині рішення не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Зі змісту апеляційної скарги на додаткове рішення вбачається, що воно оскаржується лише в частині стягнення з Київської міської ради витрат на професійну правничу допомогу на користь ПН КМНО Комарницької О.В. В іншій частині судове рішення фактично не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

У відзиві на апеляційну скаргу Київської міської ради на додаткове рішення представник ПН КМНО Комарницької О.В. - Рибченко Н.М. зазначає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, а доводи апеляційної скарги вказаних висновків не спростовують.

Інші учасники справи відзиви на апеляційну скаргу до суду не подали.

Позиція учасників справи, які з`явилися в судове засідання

Представник ОСОБА_2., ОСОБА_1., ПН КМНО Комарницької О.В. - Рибченко Н.М. у судовому засіданні підтримала подані апеляційні скарги з наведених в них підставах та просила їх задовольнити. Проти задоволення апеляційної скарги Київської міської ради заперечувала та просила відмовити у її задоволенні.

Київська міська рада в судове засідання свого представника не направила, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак подала клопотання про розгляд справи без її участі.

Інші учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом 

3 жовтня 1985 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів було прийняте рішення № 985 "Про будівництво в ХІІ п`ятилітці зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам, на замовлення Київської міської ради добровільного товариства "Автолюбитель УРСР" у відповідності з рішенням виконкому міськради від 17 серпня 1985 року № 516 "Про заходи щодо розвитку послуг з ремонту будинків, будівництву споруд для садівничих товариств, гаражів та інших будов за замовленням населення у 1986-1990 роках і в період до 2000 року", згідно з яким планувалося будівництво НОМЕР_4 гаражів.

На підставі рішення виконавчого комітету Київської міської ради народних депутатів від 31 березня 1988 року № 316 "Про будівництво зблокованих, одно-двоповерхових кооперативних гаражів та відкритих стоянок для транспортних засобів, належних громадянам"було прийнято рішення про збільшення кількості місць на автостоянці по АДРЕСА_5 до 500.

За адресою: АДРЕСА_6, який створено 4 червня 1997 року, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Спірний гараж № НОМЕР_1 у ряді НОМЕР_2 побудовано господарчим способом та введено в експлуатацію в 1990 році, що вбачається із довідки ГК "Вікторія" № 99 від 16 червня 2016 року.

Згідно з розпорядженням Київського міського голови від 3 серпня 2001 року № 969-г "Про погодження місць розташування об`єктів"ГК "Вікторія" було погоджено місце розташування автостоянки на АДРЕСА_1 , на землях міської забудови, орієнтовною площею 1,045 га, за умови виконання пункту 10.1 цього розпорядження.

На підставі рішення Київської міської ради від 23 жовтня 2013 року № 342/9830 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки гаражному автокооперативу "ІНФОРМАЦІЯ_1 " на АДРЕСА_1 для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки" ГК "Вікторія"було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки на АДРЕСА_1 , орієнтовною площею 1,4548 га, в короткострокову оренду на 5 років для експлуатації та обслуговування гаражів та автостоянки згідно з планом-схемою. 

Згідно з відомостями, що містяться в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, право власності ОСОБА_2 на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 було зареєстровано на підставі рішення ПН КМНО Комарницької О.В. від 2 серпня 2016 року № 30739170. Право власності
зареєстровано на підставі довідки, серія та номер: 99, видана 16 червня 2016 року, видавник: гаражний автокооператив "Вікторія".

1 листопада 2018 року ПН КМНО Афіндуліді В.І. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43819642, яким зареєстровано за ОСОБА_1 право приватної власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 . Право власності зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2419, виданий 1 листопада 2018 року, видавник: ПН КМНО Афіндуліді В.І.

8 квітня 2021 року ПН КМНО Падалко Р.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 57539035, яким зареєстровано за ОСОБА_4 право приватної власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 . Право власності зареєстровано на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1360, виданий 8 квітня 2021 року, видавник: ПН КМНО Падалко Р.О.

7 липня 2021 року ПН КМНО Падалко Р.О. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 59133444, яким зареєстровано за ТОВ "Курсор-Авто"право приватної власності на об`єкт нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , гараж № НОМЕР_1 , ряд НОМЕР_2 . Право власності зареєстровано на підставі акту приймання-передачі нерухомого майна в рахунок внеску до статутного капіталу, серія та номер: 2594, 2595, виданий 2 липня 2021 року, видавник: ПН КМНО Падалко Р.О.

Позиція суду апеляційної інстанції

Розглянувши справу в межах доводів апеляційних скарг, перевіривши законність і обґрунтованість ухвалених рішень, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПН КМНО Комарницької О.В., подані представником Рибченко Н.М. , підлягають задоволенню; апеляційна скарга Київської міської ради, подана представником Грицаєнком Р.М. , не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

(1) Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового інтересу.

Київська міська рада, вважаючи, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , незаконно зареєстрували за собою право власності на гараж на земельній ділянці, яка перебуває у комунальній власності, оскільки рада жодних рішень щодо передачі спірної земельної ділянки під будівництво у власність чи користування не приймала, просила суд скасувати рішення ПН КМНО Комарницької О.В. про реєстрацію права власності на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 ; рішення ПН КМНО Афіндуліді В.І. про реєстрацію права власності на
земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1 .

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 2 статті 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

У разі, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

У категорії справ, за обставинами яких певна особа неправомірно зареєструвала право власності на самочинно побудоване майно, неналежною є як вимога про скасування рішення (запису) про реєстрацію права власності, так і вимога про припинення права власності.

Дана правова позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року в справі № 916/1174/22.

Сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (стаття 48 ЦПК України).

Згідно статті 51 ЦПК України, належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в
позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Водночас встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи, а не на стадії відкриття провадження. Отже, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Оскільки ефективним способом захисту прав власника земельної ділянки щодо усунення перешкод у користуванні нею з урахуванням обставин справи є вимога про знесення самочинного будівництва, належним відповідачем за такою вимогою є власник відповідної забудови, яким на час розгляду цієї справи є ТОВ "Курсор-Авто", а не ОСОБА_2 або ОСОБА_1 .

Як указувалося вище, ухвалою Подільського районного суду міста Києва від 6 червня 2025 року закрито провадження в частині позовних вимог Київської міської ради до ТОВ "Курсор-Авто", оскільки спір між юридичними особами підлягає вирішенню у господарському судочинстві.

Ураховуючи наведені обставини та положення закону, колегія суддів доходить висновку, що наявні правові підстави для відмови у задоволенні пред`явлених Київською міською радою позовних вимог до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

За змістом пункту 2 частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неправильне застосування норм матеріального права, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав установленими.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи та неправильно застосував норми матеріального права, що відповідно до статті 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду в частині визнання протиправними та скасування рішення ПН КМНО Комарницької О.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 серпня 2016 року № 30739170 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 988392980385 за ОСОБА_2 ; рішення ПН КМНО Афіндуліді В.І. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 листопада 2018 року № 43819642 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 988392980385 за ОСОБА_1 , а також в частині стягнення судового збору з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

(2) Щодо доводів апеляційної скарги Київської міської ради на додаткове рішення Подільського районного суду міста Києвавід 18 липня 2025 року 

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина 1 статті 15 ЦПК України).

Згідно з положеннями частин 1-4 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За правилами пункту 2 частини 2 статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Згідно з частиною 12 статті 141 ЦПК України, судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь із сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

З матеріалів справи убачається, що на підтвердження понесення відповідачем ПН КМНО Комарницькою О.В. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції надано наступні документи: копію договору про надання правничої допомоги № 27 від 7 лютого 2024 року, укладеного між адвокатом Рибченко Н.М. та ПН КМНО Комарницькою О.В.; копія Додатку № 1/1 від 7 лютого 2024 року до договору про надання правничої допомоги № 27 від 7 лютого 2024 року; детальний опис робіт від 3 червня 2025 року; акт виконаних робіт (наданих послуг) від 6 червня 2025 року.

Згідно детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом Рибченко Н.М., загальна вартість витрат на професійну правничу допомогу 32 225 грн (том ІV, а.с. 16).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що при визначенні суми відшкодування витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц).

Згідно правової позиції, висловленої Верховним Судом в постанові від 15 вересня 2021 року в справі № 924/675/20, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менше, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України (частині 4 статті 137 ЦПК України). Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 зазначено, що не є обов'язковими для суду зобов'язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений і в пункті 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року в справі № 904/4507/18.

Проаналізувавши надані представником ПН КМНО Комарницької О.В. - адвокатом Рибченко Н.М. докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу, в яких зазначено виконані адвокатом роботи (послуги), а також врахувавши вищенаведені правові висновки Верховного Суду та застосувавши положення ЦПК України, якими врегульовано питання розподілу витрат на правничу допомогу, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, здійснивши оцінку критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, співрозмірність витрат з виконаною адвокатом роботою,
дійшов обґрунтованого висновку про визначення розміру витрат на правничу допомогу в сумі 7 000 грн.

Визначаючи такий розмір витрат на правничу допомогу суд першої інстанції також врахував заперечення позивача, наведені у клопотанні про зменшення розміру витрат.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом розмір витрат відповідача ПН КМНО Комарницької О.В. на професійну правничу допомогу в розмірі 7 000 грн є співмірним з позовними вимогами, які задоволені частково, зважаючи при цьому на характер правовідносин і витрачений адвокатом час на надання відповідних послуг, а саме написання та подання відзиву на позовну заяву без участі адвоката у судових засіданнях.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає безпідставними доводи скаржника, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в сумі 7 000 грн є завищеним, як і доводи про те, що адвокат супроводжує значну кількість аналогічних справ. До того ж, колегія суддів зауважує, що ведення адвокатом аналогічних справ не спростовує тієї обставини, що у даній справі, яка переглядається, адвокат Рибченко Н.М. надавала послуги правничої допомоги (написання відзиву), яка згідно умов договору між адвокатом та клієнтом є оплачуваною.

Щодо посилань скаржника на те, що в договорі про надання правничої допомоги відсутній порядок обчислення гонорару, а в акті виконаних робіт зазначена загальна сума витрат без конкретизації суми по кожному завданню, що позбавляє позивача пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру адвокатського гонорару, колегія суддів зазначає наступне.

Пунктом 3.1. договору № 27 про надання правничої допомоги від 7 лютого 2024 року визначено, що сторони досягли згоди, що вартість послуг виконавця за договором складається з передоплати згідно пункту 4.1. договору та суми після винесення судового рішення у розмірі, що передбачена пунктом 4.2. договору, а також в пункті 4.4. договору.

В пункті 2 Додатку № 1/1 від 7 лютого 2024 року до договору № 27 про надання правничої допомоги від 7 лютого 2024 року адвокат Рибченко Н.М. та ПН КМНО Комарницька О.В., окрім іншого, погодили, що замовник зобов`язується сплатити виконавцю (адвокату) за надання правничої допомоги під час розгляду справи № 758/13261/20 фіксований гонорар у розмірі 20 000 грн та додатково відшкодувати витрати на АТ "Укрпошта"; відшкодувати виконавцю додатково по 2 000 грн за кожне прибуття до Подільського районного суду міста Києва і виконання необхідних дій під час розгляду справи № 758/13261/20 (том ІV, а.с. 19-20).

У детальному описі робіт (наданих послуг), наведено перелік послуг, які входять до фіксованого гонорару в розмірі 20 000 грн, а саме: вивчення наданих замовником документів; здійснення аналізу судової практики Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду у подібних правовідносинах з наданням усної консультації; ознайомлення з матеріалами справи; складання та виготовлення семи екземплярів відзиву на позовну заяву з додатками; подання відзиву на позовну заяву до канцелярії суду; складання письмових пояснень та подання їх до суду; складання клопотання та заяви про вступ представника, подання до суду; складання промови у судових дебатах та подання до
суду. Крім того, у детальному описі додатково зазначено про поштові витрати на відправку відзиву у розмірі 225 грн та витрати у розмірі 12 000 грн на виїзд адвоката до суду та участь у судових засіданнях. Загальна сума витрат становить 32 225 грн (том ІV, а.с. 19-20).

Сукупний аналіз наведених обставин вказує на те, що між адвокатом Рибченко Н.М. та ПН КМНО Комарницькою О.В. погоджено порядок обчислення гонорару (фіксований), а у детальному описі наведено послуги, які включаються до фіксованого гонорару та додаткові послуги, які оплачуються окремо.

Щодо змісту детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року в справі № 922/1964/21 виснувала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Саме лише не зазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у разі домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару). Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Таким чином, не знайшли свого підтвердження доводи Київської міської ради про те, що надані представником ПН КМНО Комарницькою О.В. - Рибченко Н.М. документи на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позбавляють протилежну сторону пересвідчитися у дійсній домовленості сторін щодо розміру гонорару адвоката.

Інші доводи апеляційної скарги Київської міської ради висновків суду першої інстанції не спростовують, а фактично є власним тлумаченням правових висновків Верховного Суду та положень ЦПК України, якими врегульовано питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").

Ураховуючи викладене, підстави для скасування додаткового рішення і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

Відповідно до частин 1, 2, 13 статі 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки суд апеляційної інстанції дійшов висновку про задоволення апеляційних скарг ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПН КМНО Комарницької О.В. та скасування рішення суду у відповідній частині, з Київської міської ради на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ПН КМНО Комарницької О.В. підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору по 3 153 гривні на кожного.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Комарницької Ольги Володимирівни, ОСОБА_2 , подані представником Рибченко Наталією Миколаївною , задовольнити.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 6 червня 2025 року в частині визнання протиправними та скасування рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Комарницької Ольги Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 2 серпня 2016 року № 30739170 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 988392980385 за ОСОБА_2 ; рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Афіндуліді Вікторії Іванівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 1 листопада 2018 року № 43819642 на земельну ділянку, обліковий код: 91:066:0005, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 988392980385 за ОСОБА_1 , - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 6 червня 2025 року в частині стягнення судового збору з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь Київської міської ради скасувати.

Апеляційну скаргу Київської міської ради, подану представником Грицаєнком Романом Михайловичем, залишити без задоволення.

Додаткове рішення Подільського районного суду міста Києва від 18 липня 2025 року залишити без змін.

Стягнути з Київської міської ради (Код ЄДРПОУ: 22883141; місто Київ, вулиця Хрещатик, 36) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) судовий збір в розмірі 3 153 гривень.

Стягнути з Київської міської ради (Код ЄДРПОУ: 22883141; місто Київ, вулиця Хрещатик, 36) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_6 ; АДРЕСА_3 ) судовий збір в розмірі 3 153 гривень.

Стягнути з Київської міської ради (Код ЄДРПОУ: 22883141; місто Київ, вулиця Хрещатик, 36) на користь приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Комарницької Ольги Володимирівни (РНОКПП: НОМЕР_7 ; АДРЕСА_4 ) судовий збір в розмірі 3 153гривень.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді: