Дата документу 24.02.2026 Справа № 336/9785/24

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Єдиний унікальний № 336/9785/24  Головуючий у І інстанції: Зарютін П.В.
Провадження № 22-з/807/27/26 Суддя-доповідач: Поляков О.З.

ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Запоріжжя
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:
головуючого: Полякова О.З.,
суддів: Кухаря С.В.,
Подліянової Г.С.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» про стягнення збитків за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судового рішення,-

В С Т А Н О В И Л А: 

У жовтні 2024 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ПрАТ «ПРОСТО-страхування», яке у подальшому змінило назву на ПрАТ «ПРОСТО», про стягнення збитків за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судового рішення.
Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року, з урахуванням ухвали Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 25 квітня 2025 року про виправлення описки, позов задоволено частково.
Стягнуто з ПрАТ «ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 49139,07 грн, з яких: 3% річних -7783 гривні (за період з 07.06.2020 до 24.02.2022); пеню – 16167,08 грн (за період з 07.06.2020 до 07.06.2021); інфляційні втрати – 25188,99 грн (за період з 07.06.2020 до 24.02.2022) та моральну шкоду за триваюче невиконання судового рішення у розмірі 5000 гривен.
Стягнуто з ПрАТ «ПРОСТО» на користь ОСОБА_2 49139,07 грн, з яких: 3% річних -7783 гривні 00 копійок (за період з 07.06.2020 по 24.02.2022); пеню - 16167 гривен 08 копійок (за період з 07.06.2020 по 07.06.2021); інфляційні втрати - 25188 гривен 99 копійок (за період з 07.06.2020 по 24.02.2022) та моральну шкоду за триваюче невиконання судового рішення у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривен.
В іншій частині позову відмовлено. 
Стягнуто ПрАТ «ПРОСТО» на користь держави судовий збір у розмірі 1211,20 грн.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПрАТ «ПРОСТО» подало апеляційну скаргу.
Постановою колегії суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду від 20 січня 2026 року зазначену апеляційну скаргу задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17 березня 2025 року скасовано. Ухвалено в цій справі нову постанову про часткове задоволення позову. Стягнуто з ПрАТ «ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 12316,73 грн, що складається з:- 6122,26 грн за несвоєчасну виплату витрат на спорудження пам`ятника в розмірі 21870 грн, з яких: 3% річних за період з 07.06.2020 до 24.02.2022 – 1127 грн; пеня за період з 07.06.2020 до 07.12.2020 – 1327,79 грн; інфляційні втрати за період з 07.06.2020 до 24.02.2022 – 3667,47 грн; - 7932,58 грн за несвоєчасну виплату 28338 грн моральної шкоди за договором страхування, з яких: 3% річних за період з 07.06.2020 до 24.02.2022 – 1460 грн; пеня за період з 07.06.2020 до 07.12.2020 – 1720,47 грн; інфляційні втрати за період з 07.06.2020 до 24.02.2022 – 4752,11 грн. Стягнуто з ПрАТ «ПРОСТО» на користь ОСОБА_1 1400 грн моральної шкоди за невиконання судового рішення. Стягнуто з ПрАТ «ПРОСТО» на користь ОСОБА_2 9332,58 грн, що складається з:7932,58 грн – за несвоєчасну виплату 28338 грн моральної шкоди за договором страхування, з яких: 3% річних за період з 07.06.2020 до 24.02.2022 – 1460 грн; пеня за період з 07.06.2020 до 07.12.2020 – 1720,47 грн; інфляційні втрати за період з 07.06.2020 до 24.02.2022 – 4752,11 грн; моральна шкода за невиконання судового рішення – 1400 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
05 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» надійшла заява ПрАТ «ПРОСТО» про ухвалення додаткового рішення, в якій заявник просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з позивачів на користь ПрАТ «ПРОСТО» 30000 грн судових витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом справи в суді першої та апеляційної інстанцій. 
19 лютого 2026 року до апеляційного суду надійшов відзив ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та клопотання про повернення без розгляду заяви ПрАТ «ПРОСТО», в яких заявники зазначають, що позивачі жодним чином не могли отримати відзиву відповідача на їх позовну заяву, оскільки представник товариства направив його не на адресу ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , а на адресу самого ПрАТ «ПРОСТО». Натомість, за офіційними відомостями сайту АТ «Укрпошта», рекомендований лист № 0410600595788 ніколи не надходив на поштове відділення № 69068 у м. Запоріжжі. Такі дії представника відповідача, на думку заявників, мають ознаки зловживання правом та доказом невиконання вимог цивільно-процесуального кодексу. Крім того, на думку позивачів, звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат, пов`язаних із правничою допомогою 04.02.2026, відповідач пропустив строк для такої заяви та не навів жодних поважних причин для поновлення цього строку.
Перевіривши доводи заявника, колегія суддів дійшла до висновку про часткове задоволення заяви з огляду на таке.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати – без повідомлення учасників справи. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Статтею 133 ЦПК України до судових витрат віднесені і витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
За змістом статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 частини першої статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги – це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво – вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги – види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката.
То ж домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19)).
За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19), при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Аналіз зазначеної постанови свідчить про те, що вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, суд має пересвідчитись що заявлені витрати є співмірними зі складністю справи, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності таких витрат. Також суд має врахувати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу та чи не буде їх стягнення становити надмірний тягар для іншої сторони.
Європейський суд з прав людини (далі – ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).
У рішенні від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) (щодо справедливої сатисфакції) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату гонорару адвокату, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові – на позивача, у разі часткового задоволення – на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у додатковій постанові від 17 січня 2022 року у справі № 756/8241/20 (провадження № 61-9789св21).
Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами.
При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, а також з урахуванням складності справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значенням справи для сторони.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25 листопада 2022 року у справі № 706/199/22 (провадження № 61-9325ск22).
Матеріалами справи підтверджено, що у відзиві на позовну заяву, а також в апеляційній скарзі представник відповідача – адвокат Синюк С.Л. зазначав про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат у розмірі 10000 грн, вказував, що такий розрахунок не є остаточним, фактичний розрахунок буде надано пізніше в процесі розгляду справи або протягом п`яти днів після проголошення (а.с. 131, 167).
В обґрунтування витрат на правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій, заявник надав до суду копію Договору про надання правової допомоги № 1 від 03 січня 2024 року, укладеного між АБ «Синюк та партнери» в особі керуючого адвоката Синюка С.Л. та ПрАТ «Просто» (а.с.109 -112), за умовами якого, вартість наданих юридичних послуг адвокатське бюро визначає самостійно після одержання від клієнта замовлення на надання юридичної допомоги та виставляє клієнту відповідний рахунок. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів або інший узгоджений термін в акті з моменту отримання клієнтом рахунку від адвокатського бюро, або акту виконаних робіт. (п. 4.1, 4.2). За результатами надання юридичної допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої адвокатським бюро юридичної допомоги, її вартість та порядок оплати (п. 4.5.).
У заяві від 06.11.2025 про надання додаткових пояснень до справи, а також про понесені витрати на правову допомогу, представник відповідача – адвокат Синюк С.Л. навів розрахунок судових витрат, відповідно до якого фактичні судові витрати відповідача в судах першої та апеляційної інстанції складають 30000 грн. До заяви також додано копію рахунка-фактури № 31 від 03.11.2025 на оплату юридичних послуг, абонентського обслуговування відповідно до договору № 1 від 03.01.2024 на суму 30000 грн, платіжну інструкцію про оплату АТ «Просто» на користь АБ «Синюк та партнери» юридичних послуг відповідно договору № 1 від 03.01.2024 згідно з рахунком-фактурою № 31 від 03.11.2025 на суму 30000 грн, копію акта виконаних робіт від 04.11.2025, що підписаний адвокатом Синюк С.Л. та генеральним директором ПрАТ «Просто» Сапацинським О.В. про те, що товаристу надано правову допомогу у справі № 336/9785/24; позивач: ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , стягнення штрафних санкцій; витрати на правову допомогу (гонорар): 30000 грн (а.с. 124-126).
Оцінюючи пропорційність та співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, враховуючи, що докази надання правничої допомоги адвокатом не містять зазначеного часу, витраченого на їх виконання, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, та виходячи із засад розумності та справедливості вважає, що заявлені представником відповідача суми є надмірними та не співмірними зі складністю справи, виконаними адвокатом роботами (наданими послугами); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, як в суді першої інстанції, так і в суді апеляційної інстанції, необхідно зменшити.
Вирішуючи питання щодо відшкодування витрат на правничу допомогу під час розгляду цієї справи в суді першої та апеляційної інстанцій, враховуючи відсоток задоволених вимог позовної заяви (16,41%), апеляційний суд доходить висновку про необхідність зменшення суми, визначеної адвокатом відповідача, з 30000 грн до 5000 грн, оскільки докази фактично понесених витрат саме в такому розмірі не є підтвердженими і неминучими, отже, відсутні підстави для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, у суді першої та апеляційної інстанції саме у визначеному адвокатом відповідача розмірі. При цьому колегія суддів вважає, що стягнення витрат на правову допомогу в загальному розмірі 5000 грн забезпечуватиме баланс рівноваги між інтересами сторін у справі, відповідатиме принципу розумності та співмірності, визначеного як одним з основних критеріїв стягнення таких витрат.
Враховуючи доводи позивачів щодо витрат на правову допомогу, сплачених відповідачем, колегія суддів доходить висновку про те, що представник позивача не довів, що визначений ним розмір правової допомоги повною мірою відповідає принципам розумності та співмірності.
Разом з тим, колегія суддів не приймає доводи щодо наявності підстав для залишення заяви представника відповідача без розгляду, оскільки вони спростовуються матеріалами справи. Так, за результатом розгляду апеляційної скарги ПрАТ «Просто» колегія суддів судової палати з цивільних справ Запорізького апеляційного суду ухвалила постанову 20 січня 2026 року, повний текст якої складений 30 січня 2026 року, та отриманий ПрАТ «Просто» 31 січня 2026 року о 04 год 40 хв; заява про ухвалення додаткового рішення надійшла до суду 04 лютого 2026 року, однак, докази витрат, понесених на правничу допомогу подані до апеляційного суду 06 листопада 2025 року, до якої додано докази направлення її копії на адресу позивачів, зазначену в позовній заяві: вул. Моторобудівників, 64-6, м. Запоріжжя, 69068. Крім того, колегія суддів зауважує, що ОСОБА_2 , а також представник позивачів – адвокат Уткін О.Є. мають зареєстровані електронні кабінети в електронному суді, тому отримували відповідні документи в електронній формі.
З огляду на вищезазначені обставини, відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити заяву представника відповідача у цій справі та ухвалити додаткове рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу, яких зазнав відповідач у суді першої та апеляційної інстанцій у цій справі в загальному розмірі 5000 грн, які слід стягнути з позивачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 141, 270, 381-384 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА :

Заяву Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» про стягнення збитків за несвоєчасну виплату страхового відшкодування та про стягнення моральної шкоди за триваюче невиконання судового рішення – задовольнити частково.
Ухвалити в цій справі додаткову постанову про розподіл судових витрат.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» витрати на правничу допомогу, яких товариство зазнало під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 2975 (дві тисячі дев`ятсот сімдесят) гривень 50 копійок.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО» витрати на правничу допомогу, яких товариство зазнало під час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанцій в розмірі 2024 (дві тисячі двадцять чотири) гривні 50 копійок.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 24 лютого 2026 року.

Головуючий:

Судді: