Справа № 346/4298/14-ц 
Провадження № 22-ц/4808/506/26 
Головуючий у 1 інстанції Васильковський В. В. 
Суддя-доповідач Томин 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 березня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі:
головуючої   Томин О.О.,
суддів:   Луганської В.М., Пнівчук О.В.,
за участю секретаря Кузнєцова В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року, постановлену в складі судді Васильковського В.В. у м. Коломиї, у справі за скаргою Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду згідно з виконавчим листом,
в с т а н о в и в:
Короткий зміст скарги
У жовтні 2025 року АТ «УКРСИББАНК» звернулося до суду зі скаргою на рішення, дії, бездіяльність посадової особи відділу державної виконавчої служби щодо примусового виконання рішення суду згідно з виконавчим листом.
В її обґрунтування скаржник зазначив, що оскаржує постанову головного державного виконавця Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косівчука Р.Б. від 04.10.2024 про закінчення виконавчого провадження № 63528698 на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 .
У межах вказаного виконавчого провадження здійснювалося примусове виконання судового рішення на підставі дубліката виконавчого листа, виданого 16 березня 2018 року Коломийським міськрайонним судом, про солідарне стягнення із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за договором № 11147477000 від 25 квітня 2007 року в сумі 26 204,05 швейцарських франків, що станом на 23 липня 2014 року еквівалентно 340 401 грн 15 коп., яка складається із заборгованості за кредитом, заборгованості за процентами та пені.
На думку скаржника, при винесенні оскаржуваної постанови посадова особа органу державної виконавчої служби не врахувала вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва, зокрема не здійснила в повному обсязі перевірку наявності спадкоємців після смерті боржника ОСОБА_1 .
Так, у разі встановлення виконавцем під час здійснення виконавчого провадження факту смерті фізичної особи – сторони виконавчого провадження, виконавець повинен перевірити, чи допускають відповідні правовідносини правонаступництво, тобто здійснити перевірку наявності спадкоємців після смерті такої особи, а після цього врахувати положення статті 442 ЦПК України щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Закінчення виконавчого провадження без належних правових підстав грубо порушує право стягувача на неупереджене, ефективне, своєчасне та повне виконання судового рішення. Встановивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, виконавець повинен вчинити дії, спрямовані на отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями, звернутися до компетентних органів або осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи та видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дозволило б йому з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Після вказаних дій виконавець за заявою сторони повинен звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.
Смерть, оголошення померлою або визнання безвісно відсутньою фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, може бути підставою для його закінчення лише у випадку, коли виконання обов`язків такої особи чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.
Посилаючись на зазначені обставини та норми законодавства, скаржник просив суд скасувати постанову від 04 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 63528698, винесену головним державним виконавцем Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косівчуком Р.Б.
12 січня 2026 року від АТ «УКРСИББАНК» до суду першої інстанції надійшла нова редакція скарги, доповнена заявою про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником.
Крім раніше наведених доводів, скаржник зазначив, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16 вересня 2014 року задоволено позовні вимоги АТ «УКРСИББАНК» та вирішено стягнути з позичальника ОСОБА_1 , поручительки ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором, пеню та судові витрати.
Після набрання судовим рішенням законної сили його було звернуто до примусового виконання. Виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором перебував на примусовому виконанні у межах виконавчого провадження № 63528698 у Коломийському відділі державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 04 жовтня 2024 року зазначене виконавче провадження було закінчено.
Вказав, що ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після його смерті залишилася непогашена перед АТ «УКРСИББАНК» заборгованість за кредитним договором. Вимогу до його спадкоємців АТ «УКРСИББАНК» направило у липні 2024 року до Коломийської державної нотаріальної контори.
Водночас, згідно з матеріалами спадкової справи, заведеної Коломийською державною нотаріальною конторою до майна померлого ОСОБА_1 , така справа була відкрита на підставі заяви-претензії (вимоги до спадкоємців), поданої АТ «Альфа-Банк» 23 травня 2022 року. Жодних заяв від спадкоємців у зазначеній спадковій справі не міститься.
Останнім відомим місцем проживання боржника була квартира у м. Коломия, яка належала йому на праві власності. Згідно з відомостями, наданими Центром надання адміністративних послуг та Коломийською міською радою, за цією адресою були зареєстровані, зокрема, колишня дружина померлого ОСОБА_2 , шлюб з якою розірвано, та ОСОБА_3 – син ОСОБА_2 від іншого шлюбу.
На думку скаржника, зазначені особи є спадкоємцями четвертої черги після смерті ОСОБА_1 , що прийняли спадщину у спосіб, передбачений частиною третьою статті 1268 ЦК України, шляхом незаявлення про відмову від неї.
Просив скасувати постанову від 04 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 63528698, винесену головним державним виконавцем Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косівчуком Р.Б.; замінити сторону боржника у виконавчому провадженні № 63528698 у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 на його правонаступників - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Короткий зміст оскаржуваної ухвали суду
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року у задоволенні скарги АТ «УКРСИББАНК» відмовлено.
Короткий зміст та узагальнюючі доводи апеляційної скарги
Не погоджуючись із вказаною ухвалою, АТ «УКРСИББАНК» подало апеляційну скаргу. Вважає таку ухвалу незаконною та необґрунтованою, постановленою із порушенням норм матеріального та процесуального права, за неповного з`ясування обставин справи.
Вказує, що для встановлення обставин спадкування суд мав дослідити матеріали спадкової справи та відомості про коло осіб, які проживали спільно з померлим.
Судом першої інстанції за клопотаннями банку було витребувано та долучено до матеріалів справи копію спадкової справи, заведеної до майна померлого ОСОБА_1 , а також дані щодо спільного проживання осіб з ним та тривалості такого проживання.
Так, було встановлено, що на момент смерті боржника його місцем проживання була квартира у м. Коломия, яка перебувала в іпотеці та належала йому на праві власності. Хоча органом місцевого самоврядування не підтверджено реєстрацію місця проживання боржника за цією адресою, іншої адреси його проживання не встановлено. Зазначена адреса вказана у витягу про смерть, а також у матеріалах виконавчого провадження, у межах якого за нею боржнику надсилалася кореспонденція державним виконавцем. Крім того, згідно із наявною у справі інформацією, наданою Центром надання адміністративних послуг та Коломийською міською радою, за адресою проживання померлого ОСОБА_1 на дату його смерті були зареєстровані, зокрема, ОСОБА_2 – колишня дружина, шлюб з якою розірвано, та ОСОБА_3 – син ОСОБА_2 від іншого шлюбу. Також у відповідях зазначено про реєстрацію за цією адресою ОСОБА_4 , яка померла раніше. Зазначені обставини підтверджуються відповідними листами органів місцевого самоврядування та документами, долученими до матеріалів справи.
Посилаючись на норми законодавства та практику Верховного Суду, вказує, що у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відтак, законодавство про спадкування передбачає, що перехід прав та обов`язків померлого може відбуватись на підставі факту спільного проживання в порядку четвертої черги спадкоємців за законом. Водночас, обов`язок спадкодавця щодо сплати заборгованості, присудженої судом (кредиторові) із спадкодавця за його життя, не припиняється внаслідок смерті боржника і переходить до його спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Крім того, зазначає, що заяву банку про заміну сторони виконавчого провадження слід розглядати як пред`явлення вимог до спадкоємців боржника.
Наголошує, що виконавцем не здійснено усіх необхідних дій по встановленню правонаступників померлого боржника, а отже його дії по закінченню виконавчого провадження є передчасними та протиправними.
Просить суд оскаржувану ухвалу скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення скарги та заяви АТ «УКРСИББАНК», а саме: скасувати постанову від 04 жовтня 2024 року про закінчення виконавчого провадження № 63528698, винесену головним державним виконавцем Коломийського відділу ДВС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косівчуком Р.Б.; замінити сторону боржника у виконавчому провадженні № 63528698 ОСОБА_1 у зв`язку зі смертю на правонаступників: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .
Позиція інших учасників справи
Коломийський відділ державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України подав відзив на апеляційну скаргу. Вважає, що скарга є необґрунтованою, а наведені у ній доводи не підтверджені належними та допустимими доказами.
Зазначає, що на виконанні у головного державного виконавця Коломийського відділу ДВС Косівчука Р.Б. перебувало вказане виконавче провадження про стягнення боргу із ОСОБА_1 на користь АТ «УКРСИББАНК».
02 грудня 2020 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та направлено її до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області. 14 січня 2022 року Головне управління Пенсійного фонду України повідомило про припинення стягнення у зв`язку зі смертю боржника ОСОБА_1 . Згідно з витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян ОСОБА_1 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . У зв`язку з цим 23 листопада 2022 року державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Однак, у зв`язку з тим, що у виконавчому провадженні № 63528698 виконавець не врахував висновків Верховного Суду та не витребував інформацію про наявність у боржника правонаступників, 12.02.2024 начальником відділу скасовано постанову державного виконавця від 23.11.2022 про закінчення виконавчого провадження та відновлено виконавче провадження.
Після його відновлення виконавець направив запит до Коломийської державної нотаріальної контори, з відповіді якої встановлено, що після смерті ОСОБА_1 заведено спадкову справу на підставі заяви-претензії АТ «Альфа-Банк», однак спадкоємці із заявами про прийняття спадщини не зверталися, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.
Таким чином, врахувавши зазначені відомості та те, що строк для прийняття спадщини після смерті боржника закінчився, 04.10.2024 державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження. Скаржник, у свою чергу, не надав суду доказів, які б підтверджували прийняття спадщини після смерті боржника ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Крім того, оскільки вказані особи не успадкували майно померлого та не входять до кола його спадкоємців, підстав для звернення стягнення боргу ОСОБА_1 на майно вказаних осіб немає.
Наголошує, що для отримання коштів із майна померлого ОСОБА_1 АТ «УКРСИББАНК» як кредитор спадкодавця може звернутися до суду із заявою про визнання спадщини після смерті ОСОБА_1 відумерлою. Водночас, вважає, що у скаржника відсутні повноваження на звернення до суду із заявою про встановлення фактів, від доведення яких залежить виникнення у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права на спадкування після смерті боржника ОСОБА_1 . Крім того, законодавством не передбачено можливості викладення в одному документі скарги на дії державного виконавця та заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду без змін.
Заяви (клопотання) учасників справи
Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.
Представник апелянта АТ «УКРСИББАНК» подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заявлені вимоги в апеляційній скарзі підтримують в повному обсязі, просять їх задовольнити.
Представник Коломийського відділу державної виконавчої служби у Коломийському районі Івано-Франківської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, Сенюк Л.Ф., Яковишин О.М. причини неявки суду не повідомили.
З урахуванням наведеного, положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, строків розгляду апеляційної скарги колегія суддів ухвалила про розгляд справи за відсутності неприбулих учасників справи.
Позиція Івано-Франківського апеляційного суду
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.
Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Ухвала Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року зазначеним вимогам відповідає.
Фактичні обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Коломийського міськрайонного суду від 16.09.2014 у справі № 346/4298/14-ц задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором № 11147477000 (в системі обліку банку №11147477001) від 25.04.2007 в сумі 245 516,62 гривень, судовий збір, в сумі 26 204,05 шв. франків, що станом на 23.07.2014 за курсом НБУ 12,990403 грн за 1 шв. франк еквівалентно 340 401 грн 15 коп., з яких: 23 111,67 шв. франків (що еквівалентно 300 229,91 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 1590,61 шв. Франків - прострочена заборгованість з 20.06.2013 по 23.07.2014; 2 768,37 шв. франків (що еквівалентно 35962,24 грн) - заборгованість за процентами, у тому числі 2 563,76 шв. франків - прострочена заборгованість за процентами, нарахована з 20.05.2013 по 19.07.2014, 117,78 шв. франків (що еквівалентно 1529,99 грн) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нараховна з 23.07.2013 по 23.07.2014; 206,23 шв. франків (що еквівалентно 2679,01 грн) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 23.07.2013 по 23.07.2014. Стягнути з солідарно із ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором № 11147477000 (в системі обліку банку №11147477001) від 25.04.2007 року в сумі 245 516,62 гривень, судовий збір, в сумі 26 204,05 шв. франків, що станом на 23.07.2014 за курсом НБУ 12,990403 грн за 1 шв. франк еквівалентно 340 401 грн 15 коп., з яких: 23 111,67 шв. франків (що еквівалентно 300 229,91 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 1590,61 шв. Франків - прострочена заборгованість з 20.06.2013 по 23.07.2014; 2 768,37 шв. франків (що еквівалентно 35962,24 грн) - заборгованість за процентами, у тому числі 2 563,76 шв. франків - прострочена заборгованість за процентами, нарахована з 20.05.2013 по 19.07.2014, 117,78 шв. франків (що еквівалентно 1529,99 грн) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нараховна з 23.07.2013 по 23.07.2014; 206,23 шв. франків (що еквівалентно 2679,01 грн) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 23.07.2013 по 23.07.2014. Стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 3 404 грн 01 коп. (т. 1, а.с. 154-157).
На виконання зазначеного рішення від 16.09.2014 Коломийським міськрайонним судом видано виконавчі листи (т. 1, а.с. 162).
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 02 березня 2018 року поновлено стягувачу строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів в справі № 346/4298/14-ц про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором № 11147477000 від 25.04.2007 в сумі 245 516,62 грн. Ухвалено видати ПАТ «УкрСиббанк» дублікати виконачих листів по справі № 346/4298/14-ц, виданих Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області на виконання рішення у цивільній справі № 346/4298/14-ц про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованості за Кредитним договором № 11147477000 від 25.04.2007 в сумі 245 516,62 грн.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 23 липня 2020 року поновлено стягувачу строк для пред`явлення до примусового виконання виконавчих листів в справі № 346/4298/14-ц про стягнення в солідарному порядку із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» 3 404 грн 01 коп. судового збору. Ухвалено видати ПАТ «УкрСиббанк» дублікати виконачих листів по справі № 346/4298/14-ц, виданих Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області на виконання рішення у цивільній справі № 346/4298/14-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судових витрат у розмірі 3 404 грн 01 коп.
Ухвалою Коломийського міськрайонного суду від 30 вересня 2024 року внесено виправлення у резолютивну частину рішення Коломийського міськрайонного суду від 16.09.2014 року, ухваленого по справі № 346/4298/14-ц, шляхом виключення з його резолютивної частини слів «в сумі 245516,62 (двісті сорок п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять 62 коп.), судовий збір». Внесено виправлення у дублікати виконавчих листів, виданих 16 березня 2018 року на підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 16.09.2014, шляхом виключення з їх резолютивної частини слів «в сумі 245516,62 (двісті сорок п`ять тисяч п`ятсот шістнадцять 62 коп.), судовий збір».
На виконанні у головного державного виконавця Коломийського відділу ДВС Косівчука Р.Б. перебувало виконавче провадження № 63528698, відкрите на підставі дубліката виконавчого листа № 346/4298/14-ц, виданого 16.03.2018 Коломийським міськрайонним судом про стягнення боргу із ОСОБА_1 на користь АТ «УкрСиббанк».
02.12.2020 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника та направлено для стягнення до Головного управління ПФУ в Івано-Франківській області.
14.01.2022 листом № 0900-0503-5/49934 Головне управління ПФУ в Івано-Франківській області повідомило про припинення стягнення боргу у зв`язку із смертю боржника ОСОБА_5 (т. 2, а.с. 162).
Згідно з копією Повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 05.02.2024 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , про 24.12.2021 Коломийським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) складено відповідний актовий запис № 1976 (т. 2, а.с. 119-122).
Відповідно до копії Інформації про виконавче провадження від 27.10.2025 державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби в Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косівчуком Р.Б. 04.10.2024 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63528698 з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 346/4298/14-ц, виданого 16.03.2018 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , а саме: «Стягнути з солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_1 , на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (місцезнаходження м. Харків, пр. Московський, 60, рахунок № НОМЕР_2 в АТ «УкрСиббанк», МФО 351005, код 09807750) заборгованість за Договором № 11147477000 (в системі обліку банку №11147477001) від 25.04.2007 в сумі 26 204,05 шв. франків, що станом на 23.07.2014 за курсом НБУ 12,990403 грн. за 1 шв. франк еквівалентно 340 401 грн. 15 коп., з яких: 23 111,67 шв. франків (що еквівалентно 300 229,91 грн.) - заборгованість за кредитом, у тому числі 1590,61 шв. Франків - прострочена заборгованість з 20.06.2013 по 23.07.2014; 2 768,37 шв. франків (що еквівалентно 35 962,24 грн.) - заборгованість за процентами, у тому числі 2 563,76 шв. франків - прострочена заборгованість за процентами, нарахована з 20.05.2013 по 19.07.2014, 117,78 шв. франків (що еквівалентно 1 529,99 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, нарахована з 23.07.2013 по 23.07.2014; 206,23 шв. франків (що еквівалентно 2 679,01 грн.) - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами, нарахована з 23.07.2013 по 23.07.2014» (т. 2, а.с. 114-118).
Згідно копії матеріалів Спадкової справи № 75/2022, що заведена до майна померлого ОСОБА_1 . Коломийською державною нотаріальною конторою на підставі заяви-претензії (вимоги до спадкоємців) з боку АТ «АльфаБанк» від 23.05.2022, жодних заяв з боку спадкоємців спадкова справа не містить (т. 2, а.с. 171-247).
За змістом відповідей Коломийської державної нотаріальної контори від 20.02.2024 № 259/01-16, від 24.07.2024 № 1213/02-14 з питань оформлення спадщини після смерті ОСОБА_1 до нотаріальної контори ніхто із спадкоємців за законом та за заповітом не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалося (т. 2, а.с. 125-128).
Із відповіді «Центру надання адміністративних послуг» № 16/54/02.8-26/1 від 31.10.2025 встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 – колишня дружина померлого боржника ОСОБА_1 , шлюб між якими було розірвано 16.10.2015; ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 – син ОСОБА_2 від іншого шлюбу. Інформація про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 відсутня (т. 2, а.с. 150).
Згідно із листом Коломийської міської ради від 27.11.2025 ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 31.01.1989. ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 24.03.2003.
Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відмовляючи в задоволенні скарги АТ «УКРСИББАНК», суд першої інстанції виходив з того, що виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови положень закону дотримано, вжито заходів для встановлення кола спадкоємців. Однак відсутні докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті боржника ОСОБА_1 .
Апеляційний суд погоджується із такими висновками, з огляду на наступне.
Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною 1 статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, – і за її межами.
Відповідно до частини 1 статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Згідно зі статтею 447 ЦПК України, статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень Тобто, з метою забезпечення реального виконання судового рішення та ефективного захисту порушених прав ЦПК України передбачає спеціальні форми реагування, зокрема розділом VІІ «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України визначено порядок судового контролю за виконанням судових рішень в цивільних справах (див. постанови Верховного Суду від 22 січня 2025 року у справі № 207/3019/17 (провадження № 61-4142св24), від 10 грудня 2024 року в справі № 755/7196/22 (провадження № 61-12242св23)).
У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження №61-10355св19) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим».
Згідно з статтею 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. У випадку, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.
Основною засадою (принципом) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність (пункт 4 та 5 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).
Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (частина друга статті 12 ЦПК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (частини перша та третя статті 13 ЦПК України).
У справі, що переглядається, судом встановлено, що 04.10.2024 державним виконавцем Коломийського відділу державної виконавчої служби в Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Косівчуком Р.Б. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 63528698 з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 346/4298/14-ц, виданого 16.03.2018 Коломийським міськрайонним судом Івано-Франківської області про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 , на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника.
Разом з тим, положення щодо закінчення виконавчого провадження у разі смерті боржника (пункт 3 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження») слід розуміти так, що вони стосуються, зокрема, випадків, коли правовідносини не допускають правонаступництва (пункт 8.12 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22)).
Після отримання даних про смерть сторони виконавчого провадження виконавець має звернутися до компетентних органів/осіб для отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину. Це дасть змогу виконавцеві з`ясувати, які особи як спадкоємці померлої сторони виконавчого провадження зверталися за отриманням спадщини та що саме ними було успадковано згідно зі свідоцтвом про право на спадщину. Отже, виконавець, установивши на підставі відповідних доказів факт смерті фізичної особи, яка була стороною виконавчого провадження, має вчинити дії щодо отримання даних, необхідних для вирішення питання про заміну такої сторони її спадкоємцями та надалі за заявою сторони звернутися до суду з відповідним поданням про заміну сторони виконавчого провадження.
Якщо ж виконавче провадження було закінчене виконавцем, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника, і виконавець при цьому не врахував відповідні вимоги чинного законодавства щодо можливого правонаступництва боржника, постанову про закінчення виконавчого провадження можна оскаржити в судовому порядку. У разі задоволення скарги можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22)).
Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.
Згідно з частиною першою статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою.
Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб (частина перша статті 1281 ЦК України).
У випадку смерті боржника за кредитним договором його права й обов`язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину (частина перша статті 1282 ЦК України).
Такі висновки Велика Палата Верховного Суду висловила в пункті 57 постанови від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження №14-53цс18), пункті 67 постанови від 13 березня 2019 року у справі № 520/7281/15-ц (провадження № 14-49цс19).
Отже, зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, тому правовідносини у справі допускають правонаступництво.
Судом встановлено, що державним виконавцем здійснювалися дії щодо встановлення правонаступників боржника ОСОБА_1 , зокрема, отримання відомостей про заведення спадкової справи, видачу свідоцтва про право на спадщину.
Однак, згідно копії матеріалів Спадкової справи № 75/2022, заведеної після смерті ОСОБА_1 Коломийською державною нотаріальною конторою на підставі заяви-претензії (вимоги до спадкоємців) АТ «АльфаБанк» від 23.05.2022, жодних заяв з боку спадкоємців спадкова справа не містить.
За змістом відповідей Коломийської державної нотаріальної контори від 20.02.2024 № 259/01-16, від 24.07.2024 № 1213/02-14 після смерті ОСОБА_1 ніхто із спадкоємців не звертався з питань оформлення спадщини, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.
У статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб.
Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (частини друга та третя статті 1281 Цивільного кодексу України). Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (частина четверта статті 1281 ЦК України).
Тобто, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця.
При цьому необхідно враховувати, що спадкування – це вольовий акт (окрім деяких винятків), яким спадкоємець свідомо приймає рішення про прийняття спадщини або свідомо не користується правом відмовитися від такого прийняття спадщини, тобто безпосереднє волевиявлення або презюмується, якщо особа проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини і не відмовилася від її прийняття або якщо законний представник неповнолітньої чи недієздатної особи не відмовився від прийняття спадщини.
Враховуючи існування вольового критерію, у цивільних правовідносинах прийнято вважати, що кожен спадкоємець діє добросовісно, як добрий господар, який є зваженим, передбачливим і розсудливим під час прийняття юридично значущих рішень та обрання варіанта власної поведінки. Дотримання наведених норм забезпечуватиме стабільність цивільного обороту.
З огляду на викладене, оскільки виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови положень закону щодо встановлення правонаступників боржника дотримано, встановлено, що у визначений законом строк ніхто спадщину не отримував, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження.
Що ж стосується доводів апелянта про те, що за адресою проживання померлого ОСОБА_1 на дату його смерті були зареєстровані ОСОБА_2 – колишня дружина, шлюб з якою розірвано, та ОСОБА_3 – син ОСОБА_2 від іншого шлюбу, і такі є спадкоємцями четвертої черги після смерті ОСОБА_1 , що прийняли спадщину у спосіб, передбачений частиною третьою статті 1268 ЦК України, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).
Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).
Отже, для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Про спільне проживання можуть свідчити наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інші обставини, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Разом з тим, матеріали справи не містять відомостей про встановлення факту спільного проживання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_1 однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини та на час відкриття спадщини.
Відтак, докази, які б підтверджували, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті боржника ОСОБА_1 відсутні.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19) сформульовано висновки про те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину потрібно доказувати так, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.
Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.
При цьому, суд звертає увагу на те, що відповідно до абзацу першого частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї зі сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Відповідно до статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особи).
У разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення (частина перша статті 41 Закону України «Про виконавче провадження»).
Виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій, зокрема у разі звернення виконавця та/або заінтересованої особи до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною п`ятою статті 15 цього Закону (пункт 5 частини першої статті 34 Закону України «Про виконавче провадження»).
У постанові Верховного Суду від 15 лютого 2023 року у справі №520/17203/13 (провадження № 61-4475св22) сформульовано правовий висновок про те, що не можна замінити сторону виконавчого провадження, яке було закінчене, якщо не існує підстав для відновлення виконавчого провадження, з приводу чого особа має звернутися до суду, надавши переконливі аргументи щодо такого відновлення.
З огляду на відсутність відкритого виконавчого провадження заміна відповідної сторони виконавчого провадження правонаступником є неможливою. Єдиним винятком є заміна боржника або стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження, що окремо обумовлено у частині п`ятій (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03.11.2020 у справі №916/617/17).
І лише у разі задоволення скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження можна вирішувати питання щодо заміни сторони виконавчого провадження правонаступником, у тому числі у зв`язку зі смертю боржника (постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20), від 11 жовтня 2023 року у справі № 523/2357/20 (провадження № 14-11цс22)).
Відтак, вимоги банку у цьому провадженні про заміну сторони боржника у виконавчому провадженні № 63528698 у зв`язку зі смертю на його правонаступників є безпідставними.
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.
Справа судом розглянута повно та об`єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано вірно.
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційну скаргу АТ «УКРСИББАНК» слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року – без змін.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» залишити без задоволення.
Ухвалу Коломийського міськрайонного суду від 26 січня 2026 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуюча: О.О. Томин
Судді: В.М. Луганська
О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 23 березня 2026 року.