ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/61412/24 Суддя (судді) першої інстанції: Терлецька О.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 квітня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді Оксененка О.М.,
суддів: Ганечко О.М.,
Кузьменка В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення доказів до подачі позовної заяви ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про забезпечення доказів до подання позовної заяви до військової частини НОМЕР_1 , в якому просила: забезпечити докази шляхом витребування з військової частини НОМЕР_1 :
- відомості про розмір розмір грошового забезпечення, виплаченого на користь військовослужбовця ОСОБА_2 в період з 15 травня 2022 року по 20 травня 2023 року, помісячно, а саме: 
а) розмір посадового окладу, на основі якого обчислювалася надбавка за особливості проходження служби в розмірі 65% посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років; 
б) розмір окладу за військовим званням; 
в) розмір надбавки за вислугу років; 
г) розмір щомісячної премії з вислугою років до одного року; 
ґ) розмір щомісячної премії з вислугою років понад один рік. 
- відомості про індексацію грошового забезпечення військовослужбовця ОСОБА_2 в період з 15 травня по 31 грудня 2022 р., помісячно, а саме: 
а) розмір індексації основного виду грошового забезпечення та сплачену (несплачену) суму коштів; 
б) розмір індексації додаткового виду грошового забезпечення та сплачену (несплачену) суму коштів; 
в) розмір індексації одноразових додаткових видів грошового забезпечення та сплачену (несплачену) суму коштів; 
г) місяць, що був урахований як базовий для розрахунку індексації упродовж зазначеного періоду. 
- вартість речового майна, неотриманого під час проходження ОСОБА_2 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 . 
- кількість днів невикористаної основної та додаткової відпусток ОСОБА_2 
- копію наказу про зарахування ОСОБА_2 до особового складу військової частини НОМЕР_1 .
Вказана заява обґрунтована тим, що 13 грудня 2024 року позивач звернулася до військової частини НОМЕР_1 із запитом на інформацію, в якому просила в п`ятиденний строк з моменту отримання останнього надати запитувану інформацію.
Враховуючи, що військовою частиною НОМЕР_1 відповідь на запит не отримано, відповідно й не надано відомостей, на підставі яких слід достовірно сформулювати зміст позовних вимог, заявниця вважає, що ефективний захист прав і свобод заявниці наразі є неможливим.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 щодо забезпечення доказів - відмовлено.
В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати ухвалу та прийняти нове рішення, яким заяву про забезпечення доказів - задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що оскільки через власну бездіяльність військова частина НОМЕР_1 не отримала запит на інформацію, не розглянула його по суті й не надала витребувану інформацію протягом встановленого строку, тому збирання відомостей, які безпосередньо впливатимуть на зміст позовних вимог, є неможливим, а отже обмежують позивача в повноцінній реалізації права на доступ до правосуддя та забезпечення справедливого суду.
Згідно п.3 частини першої ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України суд може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) також у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки позивач в обґрунтуванні необхідності вжиття заходів забезпечення доказів вказує лише на можливе порушення Закону України «Про звернення громадян» з боку відповідача, проте не називає обставини, які давали б підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим, тому підстави для задоволення заяви - відсутні.
Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.
Інститут забезпечення адміністративного доказів регламентовано статями 114, 115 КАС України, які закріплюють підстави та порядок забезпечення доказів.
Забезпечення доказів - це механізм не лише здобути докази, які стосуються предмета доказування і мають значення/потрібні для вирішення справи, а й насамперед запобігти їх імовірній втраті у майбутньому. Щодо останнього, то ризик такої втрати повинен ґрунтуватися на об`єктивних фактах і тільки в сукупності усіх наведених умов суд може вжити заходів для забезпечення доказів.
Так, згідно статті 114 КАС України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Забезпечення доказів до подання позовної заяви здійснюється судом першої інстанції за місцезнаходженням засобу доказування або за місцем, де повинна бути вчинена відповідна процесуальна дія. Забезпечення доказів після подання позовної заяви здійснюється судом, який розглядає справу.
За правилами статті 115 КАС України суд забезпечує докази допитом свідків, призначенням експертизи, витребуванням та оглядом доказів, у тому числі за місцем їх знаходження, забороною вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язанням вчинити певні дії щодо доказів.
Відповідно до частини першої статті 117 КАС України заява про забезпечення доказів розглядається в судовому засіданні в загальному порядку, визначеному цим Кодексом, з особливостями, встановленими цією статтею.
При цьому, у силу вимог статті 116 КАС України у заяві про забезпечення доказів повинно бути зазначено, в тому числі, обґрунтування необхідності забезпечення доказів.
У силу вимог статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Таким чином, суд за заявою учасника справи має забезпечити докази, зокрема шляхом їх витребуванням та оглядом, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Однак, колегія суддів вважає, що заява позивача про забезпечення доказів у справі є необґрунтованою, оскільки позивачем не зазначено вмотивованих доводів, що надання зазначених доказів може згодом стати неможливим або утрудненим.
З матеріалів поданої заяви вбачається, що позивач в обґрунтуванні необхідності вжиття заходів забезпечення доказів вказує лише на можливе порушення Закону України «Про звернення громадян» з боку відповідача, проте не вказує обставин, які давали б підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання чи подання відповідних доказів стане згодом неможливим або утрудненим.
Посилання скаржника на те, що через власну бездіяльність військова частина НОМЕР_1 не отримала запит на інформацію, не розглянула його по суті й не надала витребувану інформацію протягом встановленого строку, тому збирання відомостей, які безпосередньо впливатимуть на зміст позовних вимог, є неможливим, колегія суддів оцінює критично, так як під час розгляду заяви ОСОБА_1 колегія суддів не встановила такої умови для забезпечення доказів, як ризик втрати матеріалів, які містять запитувану інформацію.
Таким чином, дослідивши встановлені обставини, проаналізувавши вищенаведені правові норми та всі доводи апелянта, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття адміністративним судом заходів забезпечення доказів відповідно до положень ст. 114 КАС України.
Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.
Інші доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, оскільки не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному судовому рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже при ухваленні оскаржуваної постанови судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому відсутні підстави для її скасування.
За правилами статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 242, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України суд,
УХВАЛИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Ухвала Київського окружного адміністративного суду від 24 грудня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 частини п`ятої ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Оксененко

Судді О.М. Ганечко

В.В. Кузьменко