ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/45424/23 Суддя (судді) першої інстанції: Діска А.Б.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року м. Київ
Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
Судді-доповідача: Ключковича В.Ю.
Суддів: Беспалова О.О., Вівдиченко Т.Р.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області про визнання протиправним та скасування рішення,
В С Т А Н О В И В:
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якому просить:
- скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.09.2023 р. №104650013698 про відмову в перерахунку пенсії;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву №14769 від 06.09.2023 ОСОБА_1 про перерахунок пенсії - перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням йому пільгового трудового стажу за Списком №1 за період з 13.08.1992 по 19.10.1996 включно на підставі довідки №438 від 11.01.2014.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач перебуває на обліку в Пенсійному фонді України та отримує пенсію по інвалідності. У 2023 році позивач звернувся до пенсійного органу з заявою щодо переходу на пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки в період з 13.08.1992 по 19.10.1996 працював гірничим майстром з повним робочим днем під землею на шахті «Шахтарська Глибока» Міністерства вугільної промисловості України та має певний стаж роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1. Рішенням відповідача йому було відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах, у зв`язку з відсутністю документів про атестацію робочого місця, та в довідці про пільговий стаж роботи відсутній підпис начальника відділу кадрів та не співпадають періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати з періодом роботи, зазначеним у довідці. Позивач з таким рішенням відповідача не погоджується, оскільки має більше 4 років пільгового стажу за Списком № 1, а тому має право на пенсію за віком на пільгових умовах зі зменшенням пенсійного віку.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 15.09.2023 р. №104650013698 про відмову в перерахунку пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах за Списком № 1 період роботи з 13.08.1992 по 19.10.1996 на шахті «Шахтарська Глибока». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2023 про перерахунок пенсії - перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у цьому рішенні.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення прийнято з неповним та невірним з`ясуванням фактичних обставин справи, порушенням норм матеріального права.
Ухвалами колегії Шостого апеляційного адміністративного суду від 22 вересня 2025 року та від 25 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку письмового провадження.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу.
Керуючись частинами 1 та 2 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до фактичних обставин справи, ОСОБА_1 , відповідно до довідки від 24.10.2017 № 0000377976 взятий на облік як внутрішньо переміщена особа за фактичним місцем проживання: АДРЕСА_1 .
У 2013 році ОСОБА_1 пенсійним органом було призначено пенсію по інвалідності.
06.09.2023 позивач звернувся до пенсійного органу з заявою про перехід на пенсію за віком на пільгових умовах.
Рішенням Головного управління ПФУ в Одеській області № 104650013698 від 15.09.2023 було відмовлено позивачу в перерахунку пенсії - переході з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, оскільки до матеріалів електронної пенсійної справи не долучені документи про атестацію робочого місця, в довідці про пільговий стаж роботи відсутній підпис начальника відділу кадрів та не співпадають періоди перебування у відпустці без збереження заробітної плати (31.10.1994-02.11.1997) з періодом роботи, зазначеним у довідці (13.08.1992-19.10.1996).
Не погодившись із таким рішенням, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вказав, що відповідачем протиправно було не враховано період роботи позивача з 13.08.1992 по 19.10.1996 до пільгового стажу за Списком № 1. У зв`язку з чим, суд вважав за необхідне визнати протиправним оскаржуване рішення відповідача та зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового стажу за Списком № 1 період його роботи позивача з 13.08.1992 по 19.10.1996 на шахті «Шахтарська Глибока».
У апеляційній скарзі відповідач вказує на те, що не порушував прав, свобод та інтересів позивача, а діяв лише на підставі норм чинного законодавства України та не мав законних підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах згідно Закону №1058-IV, а тому позовна вимога позивача про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління № 104650013698 від 15.09.2023 є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Позивачем не було надано до Головного управління документів, які б підтверджували проведення атестації робочого місця, а довідка від 11.01.2014 № 438 не відповідає встановленому зразку (додаток 5), тому зазначений період не може бути зарахований до пільгового стажу, окрім того не співпадають періоди роботи перебування у відпустці без збереження заробітної плати (31.10.1994 -02.11.1997) з періодом роботи, зазначеним у довідці (13.08.1992 -19.10.1996), тому відсутні підстави для зарахування спірного періоду роботи до спеціального стажу, а відсутність необхідного спеціального стажу роботи передбачено п.1 ч. 2 ст.114 Закону №1058-IV, не дає права на призначення спірного виду пенсії.
Дії Головного управління не можуть вважатися протиправними, а позовні вимоги в цій частині є безпідставними та задоволенню не підлягають.
Позивач не наводить у позові жодної заяви, яка б не була розглянута Головним управлінням. Заяву позивача від 06.09.2023 розглянуто Головним управління та на підставі, якої було винесено рішення № 104650013698 від 15.09.2023 про відмову у проведенні перерахунку пенсії-перехід на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1,тому заявлена вимога щодо повторного розгляду заяви від 06.07.2021 про призначення, пенсії є вочевидь безпідставною.
Переглядаючи оскаржуване рішення в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
У пункті 5 Рішення №8-рп/2005 від 11 жовтня 2005 року Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Відповідно до статті 1 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі Закон №1788-XII) громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом.
Право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років (статті 12 згаданого Закону).
Відповідно до частини 1 статті 114 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон №1058-IV) в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин, право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Пунктом 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV передбачено, що на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Пунктом "а" частини 1 статті 13 Законом України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон №1788-XII), в редакції, яка діяла до внесення змін Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" визначалось, що на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом України від 02.03.2015 №213-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, який набрав чинності 01.04.2015, пункт "а" частини 1 статті 13 Закону №1788-XII викладено в наступній редакції:
"На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи:
а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах."
Рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 № 1-р/2020 у справі №1-5/2018(746/15) за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII вирішено, зокрема: визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII (пункт 1 резолютивної частини Рішення).
Стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення).
Застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б"-"г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 5 листопада 1991 року №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах (пункт 3 резолютивної частини Рішення).
Пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року №383 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 01 грудня 2005 року №1451/11731 (далі - Порядок №383), встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Згідно з пунктом 10 Порядку №383 для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.
Як вбачається з копії трудової книжки серії НОМЕР_1 у період з 13.08.1992 по 19.10.1996 позивач працював на посаді гірничого майстра з повним робочим днем під землею на шахті «Шахтарська Глибока».
Відповідно до уточнюючої довідки №438 від 11.01.2014 позивач працював на шахті «Шахтарська-Глибока» з 13.08.1992 по 19.10.1996 гірничим майстром дільниці по видобуванню вугілля № 5 з повним робочим днем під землею, яка передбачена Списком 1, розділ 1 пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 162 від 11.03.1994.
Також в цій довідці зазначені періоди надання позивачу відпусток без збереження заробітної плати: 22.07.1994-23.07.1994; 25.08.1994-28.08.1994; 31.10.1994-02.11.1994; 24.04.1996-28.04.1996.
Відмовляючи у проведенні перерахунку пенсії позивача згідно заяви № 14769 від 06.09.2023, відповідач вказав про відсутність документів про атестацію робочого місця; у довідці від 11.01.2014 № 438 про пільговий стаж відсутній підпис начальника відділу кадрів; не співпадають періоди роботи перебування у відпустці без збереження заробітної плати (31.10.1994 -02.11.1997) з періодом роботи, зазначеним у довідці (13.08.1992 -19.10.1996). 
Так, постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 «Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах» значиться позиція 10101000 (Список № 1, розділ І Гірничі роботи) - Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень.
Суд зауважує, що відповідно до наявного в матеріалах пенсійної справи розрахунку страхового та пільгового стажу позивача станом на час призначення позивачу пенсії по інвалідності (від 02.03.2023), період його роботи на шахті «Шахтарська-Глибока» був зарахований відповідним управлінням Пенсійного фонду до пільгового стажу за Списком №1.
Наведене свідчить про непослідовність висновків пенсійного органу та безпідставність покликань на неможливість проведення перерахунку пенсії.
Разом з тим, згідно відомостей уточнюючої довідки №438 від 11.01.2014, атестація робочого місця була проведена та затверджена наказом, зокрема, №468к від 04.11.1994, що спростовує висновки відповідача про те, що позивачем не було надано документів, які б підтверджували проведення атестації робочого місця.
Доводи апелянта щодо невідповідності означеної довідки встановленому зразку (додаток 5) судова колегія відхиляє, оскільки у спірному рішенні від 15.09.2023 № 104650013698 такі посилання відсутні.
При цьому, суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення, що оскаржується, іншими обставинами, ніж ті, що зазначені безпосередньо в рішенні, що оскаржується. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави (Постанова Верховного Суду від 17 квітня 2024 року у справі 638/3335/17).
Щодо періодів перебування у відпустці без збереження заробітної плати, колегія суддів врахувала відсутність у матеріалах справи відомостей щодо перебування позивача у такій відпустці в період з 31.10.1994 по 02.11.1997, як зазначає відповідач у спірному рішенні від 15.09.2023.
Таким чином, матеріалами справи підтверджується наявність пільгового стажу роботи позивача за роботами за Списком №1 у вищевказаний період, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, який у відповідності до вимог Закону №1058 має складати не менше 10 років на зазначених роботах.
В контексті наведеного та доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Одеської області, покладених ним в основу своїх заперечень проти задоволення даного позову, суд апеляційної інстанції також враховує, що за частиною третьою статті 44 Закону №1058-IV органи пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.
Отже, апелянт, маючи сумніви щодо підтвердження факту наявності у позивача пільгового стажу, що дає право на пенсію за пунктом першим частини другої статті 114 Закону №1058-IV, враховуючи конкретні обставини цієї справи, мав право на звернення до підприємства, на якому працювала особа, із вимогою про надання необхідних додаткових документів, здійснення відповідної перевірки достовірності поданих відомостей та умов праці, передбачених законодавством для визначення права на пенсію, проте доказів вчинення таких дій суб`єктом владних повноважень у ході судового розгляду надано не було, як і не доведено відсутності у трудовій книжці ОСОБА_1 , яка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, відповідних записів чи наявність неточностей. 
Підставою ж для відмови позивачу у призначенні виду пенсії, передбаченої пунктом першим частини другої статті 114 Закону №1058-IV, відповідач також вказав відсутність у довідці підпису начальника відділу кадрів, що, однак, не може слугувати умовою для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 22 серпня 2024 року у справі № 160/18173/23.
У частині висновків апелянта про те, що прийняття рішень про поновлення виплати пенсії, про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії та визначення її розміру відноситься виключно до компетенції Пенсійного фонду, судова колегія враховує, що обираючи спосіб захисту порушеного права суд першої інстанції зобов`язав повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.09.2023 про перерахунок пенсії - перехід на пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та прийняти відповідне рішення з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні. 
На підставі вищенаведеного у сукупності, колегія суддів зауважує, що доводи апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області не спростовують висновків суду першої інстанції, суперечать фактичним обставинам справи, відтак не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права, тому не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Згідно зі статтею 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області підлягає залишенню без задоволення, а рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року - без змін.
Підстави для розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 19 серпня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до пункту 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя доповідач: В.Ю. Ключкович

Судді: О.О. Беспалов

Т.Р. Вівдиченко