ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"04" березня 2026 р. справа № 640/21637/20
м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Шумея М.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про зобов`язання вчинити дії, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Державної міграційної служби України, в якому просить суд зобов`язати видати в розумний термін посвідку на тимчасове проживання.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач зверталася до ДМС із проханням надати їй посвідку на тимчасове проживання в Україні у зв`язку із необхідністю здійснення піклування за хворим сином – громадянином Грузії ОСОБА_2 , що документований посвідкою на тимчасове проживання на підставі навчання. Проте відповідачем було формально відмовлено, а тому вважає, що має право на отримання посвідки у зв`язку з необхідністю здійснення догляду за хворим сином. 
Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 01.10.2020 року відкрито провадження в адміністративній справі №640/21637/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про зобов`язання вчинити дії.
Вказаною ухвалою визначено, що справа розглядатиметься у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
На виконання Закону України «Про внесення зміни до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ліквідацію Окружного адміністративного суду міста Києва та утворення Київського міського окружного адміністративного суду» щодо забезпечення розгляду адміністративних справ» та відповідно до Порядку передачі судових справ, нерозглянутих Окружним адміністративним судом міста Києва, затвердженого наказом Державної судової адміністрації України від 16.09.2024 №399, судову справу №640/21637/20 передано Івано-Франківському окружному адміністративному суду.
В Івано-Франківському окружному адміністративному суді справа №640/21637/20 зареєстрована 12.03.2025.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025, справу №640/21637/20 передано судді Шумею М.В.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 18.03.2025 року прийнято до провадження адміністративну справу №640/21637/20 за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про зобов`язання вчинити дії.
Розгляд справи ухвалено розпочати з початку та здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами.
03.04.2025 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечує проти позову з підстав викладених у відзиві. Зазначає, що 05.08.2020 до ДМС надійшло звернення адвоката позивача щодо отримання громадянкою Грузії ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із необхідністю здійснення піклування за сином, громадянином Грузії ОСОБА_3 , документованим посвідкою на тимчасове проживання на підставі навчання в Україні, який отримав спортивну травму ока. Відповідачем вказане звернення було надіслано до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області для розгляду та перевірки викладених у ньому обставин. За результатом перевірки листом від 25.08.2020 повідомлено ДМС, що громадянка Грузії ОСОБА_1 для продовження строку перебування на території України та оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні не зверталась та за обліками не значиться. Тому ДМС було повідомлено про відсутність підстав для отримання громадянкою Грузії ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні. Вказано, що зазначена у зверненні адвоката підстава для видачі посвідки на тимчасове проживання у зв`язку піклування за сином, громадянином Грузії ОСОБА_3 , не відповідає жодній із підстав для оформлення посвідки на тимчасове проживання, наведених у статті 4 Закону. Окрім цього документи для отримання посвідки на тимчасове проживання подаються іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України, проте за відомостями ДМС, інформація щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 за останні п`ять років не виявлено. Просили в задоволенні позову відмовити.
Суд, розглянувши у відповідності до вимог ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення її учасників (у письмовому провадженні), дослідивши письмові докази, зазначає наступне.
Судом встановлено, що 05.08.2020 до ДМС надійшло звернення адвоката Черткова І.В. від 31.07.2020 щодо отримання громадянкою Грузії ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із необхідністю здійснення піклування за сином, громадянином Грузії ОСОБА_3 , документованим посвідкою на тимчасове проживання на підставі навчання в Україні строком дії до 01.09.2023, який отримав спортивну травму ока. 
Листом ДМС від 14.08.2020 № 8.1/2506-20 вказане звернення було надіслано до ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області для розгляду та перевірки викладених у ньому обставин. 
За результатом перевірки здійсненої ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області листом від 25.08.2020 № 8010.6.3/38417-20 повідомлено ДМС, що громадянка Грузії ОСОБА_1 для продовження строку перебування на території України та оформлення посвідки на тимчасове проживання в Україні не зверталась та за обліками не значиться. 
Надалі ДМС листом від 27.08.2020 № Ч-6698-20/8.1/2312-20 повідомлено про відсутність підстав для отримання громадянкою Грузії ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання в Україні. Вказано, що зазначена у зверненні адвоката підстава для видачі посвідки на тимчасове проживання громадянці Грузії ОСОБА_1 у зв`язку піклування за сином, громадянином Грузії ОСОБА_3 , документованим посвідкою на тимчасове проживання на підставі навчання в Україні, не відповідає жодній із підстав для оформлення посвідки на тимчасове проживання, наведених у статті 4 Закону. 
Зазначено про необхідність подання документів визначених у Законі та Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні. 
Представник позивача вважаючи бездіяльність щодо видачі посвідки на тимчасове проживання протиправною та незаконною, звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.
Закон України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі – Закон № 3773-VI) визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.
Відповідно до положень частини 1 статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства":
- іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави або держав;
- іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні;
- іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом;
- посвідка на тимчасове проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні. 
Статтею 4 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" визначено підстави для перебування іноземців та осіб без громадянства на території України.
Згідно частини 3 статті 5 Закону № 3773-VI іноземці та особи без громадянства, зазначені у частинах четвертій - п`ятнадцятій, вісімнадцятій та двадцятій статті 4 цього Закону, отримують посвідку на тимчасове проживання.
Підставою для видачі посвідки на тимчасове проживання є, зокрема, заява іноземця або особи без громадянства, до якою додаються документи передбачені вказаною статтею.
Механізм оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання (далі - посвідки) іноземцям та особам без громадянства, які іммігрували в Україну на постійне проживання або прибули в Україну на тимчасове проживання передбачено Порядком оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року (далі - Порядок № 322).
Відповідно до пункту 1, 3 Порядку №322 посвідка на тимчасове проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує законні підстави для тимчасового проживання в Україні.
Посвідка оформляється іноземцям або особам без громадянства, які, зокрема, на законних підставах тимчасово перебувають/проживають на території України.
Пунктом 16 та 17 Порядку №322 передбачено, що документи для оформлення посвідки (у тому числі замість втраченої або викраденої), її обміну подаються до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг (далі - уповноважений суб`єкт) та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства.
Документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.
Як зазначено судом, 05.08.2020 до ДМС надійшло звернення представника позивача -адвоката Черткова І.В. щодо отримання громадянкою Грузії ОСОБА_1 посвідки на тимчасове проживання у зв`язку із необхідністю здійснення піклування за сином, громадянином Грузії ОСОБА_3 , документованим посвідкою на тимчасове проживання на підставі навчання в Україні.
У відповідь на звернення відповідачем повідомлено, що зазначена адвокатом підстава для видачі посвідки на тимчасове проживання громадянці Грузії ОСОБА_1 у зв`язку піклування за сином, громадянином Грузії ОСОБА_3 , документованим посвідкою на тимчасове проживання на підставі навчання в Україні, не відповідає жодній із підстав для оформлення посвідки на тимчасове проживання, наведених у статті 4 Закону. Також зазначено про необхідність подання документів визначених у Законі та Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 322 від 25 квітня 2018 року не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.
Так, судом встановлено, що громадянка Грузії ОСОБА_1 у відповідності до вимог Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" та Порядку оформлення, виготовлення і видачі посвідки на постійне проживання та посвідки на тимчасове проживання не зверталася до державного підприємства, що належить до сфери управління ДМС, центру надання адміністративних послуг та територіальних органів/територіальних підрозділів ДМС за місцем проживання іноземця або особи без громадянства із заявою та необхідними документами для оформлення посвідки на тимчасове проживання. Доказів такого звернення позивачем та її представником суду не подано.
При цьому відповідачем у відповідь на звернення адвоката повідомлено про відсутність підстав для видачі посвідки на тимчасове проживання позивачу у зв`язку піклування за сином, громадянином Грузії ОСОБА_3 , документованим посвідкою на тимчасове проживання на підставі навчання в Україні, оскільки приписами Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", зокрема статті 4 даного Закону, не передбачено оформлення посвідки на тимчасове проживання за вказаних підстав.
Також суд зазначає, що з аналізу вищезазначених норм слідує, що документи для отримання посвідки на тимчасове проживання подаються іноземцями та особами без громадянства, які на законних підставах тимчасово перебувають на території України.
Згідно з пунктом 37 Порядку оформлення посвідки на тимчасове проживання, рішення про оформлення посвідки на тимчасове проживання приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації іноземця або особи без громадянства, перевірки поданих документів та відсутності підстав для відмови в її видачі. 
Пунктом 17 Порядку передбачено, що документи для оформлення посвідки подаються не пізніше ніж за 15 робочих днів до закінчення встановленого строку перебування в Україні.
Проте згідно відомостей відомостями інтегрованої міжвідомчої автоматизованої системи обміну інформацією з питань контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон «Аркан», інформація щодо перетину державного кордону України ОСОБА_1 за останні п`ять років не виявлено.
Більше того рішенням ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 17.02.2020 було постановлено примусово повернути до країни походження громадянину Грузії ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язано її покинути територію України у термін до 27.02.2020 та заборонено її в`їзд на територію України терміном на 3 роки до 17.02.2023. 
Вказане рішення отримано відповідачем.
Також позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення порядку перебування іноземців на території України.
Таким чином, оскільки позивач не зверталась до уповноважених органі із заявою, необхідними документами та із наведенням передбачених чинним законодавством України підстав щодо оформлення посвідки на тимчасове проживання, то вимога до відповідача щодо зобов`язати видати в розумний термін посвідку на тимчасове проживання є необґрунтованою.
З огляду на викладене позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні адміністративного позову слід відмовити повністю. 
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, 

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити. 

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.
Апеляційна скарга подається до Шостого апеляційного адміністративного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Шумей М.В.