Харківський окружний адміністративний суд 	
61700, м. Харків, майдан Свободи, 6, inbox@adm.hr.court.gov.ua, ЄДРПОУ: 34390710
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Харків
25 березня 2026 р. Справа № 520/25220/25 
Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Супруна Ю.О. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) у приміщенні Харківського окружного адміністративного суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
Адвокат, Попов А.О., діючи в інтересах позивача звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_2 щодо відмови у виплаті грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 . 
- зобов`язати військову частину НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) здійснити нарахування та виплату грошового забезпечення, включаючи додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168, матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2025 рік безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , починаючи з дня зникнення безвісти - з 11 жовтня 2024 року. 
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_2 з 07.04.2022 по 11.10.2024 перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації згідно Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 у складі військової частини НОМЕР_2 на посаді стрільця санітара 2 стрілецького відділення І стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 у званні солдат. Згідно сповіщення сім`ї №385 від 16 жовтня 2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісті під час виконання бойового завдання 11.10.2024 року в районі населеного пункту Новосадове Краматорського району Донецької області. Позивач звернулась до Відповідача із заявою, в якій просила виплачувати всі належні кошти, включаючи додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 (зі змінами), матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових питань, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2025 рік зниклого безвісті, ОСОБА_2 , як дружині (без реєстрації шлюбу). Листом від 17.08.2025 року відповідач відмовив у задоволенні запиту, посилаючись на наступне: «у зв`язку з поданням заяви про виплату особами, не передбаченими в пункті 1 Порядку № 449 (особа, яка спільно проживала, але не перебувала у шлюбі із зниклим безвісти військовослужбовцем) та поданням не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 3 Порядку № 449 (відсутності копії свідоцтва про шлюб)» (копія відповіді на запит додається до позову). Позивач вважає, що відмова відповідача у нарахуванні та виплаті грошового забезпечення та додаткових видів грошового забезпечення зниклого безвісті чоловіка є протиправною та такою, що порушує права позивача. 
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.09.2025 відкрито спрощене провадження по справі в порядку, передбаченому статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі за текстом - КАС України) та запропоновано відповідачу надати відзив на позов.
Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих, затвердженого наказом Міністерства розвитку громад та територій України № 376 від 28.02.2025, місто Харків у період з 24.02.2022 по 15.09.2022 належало до території активних бойових дій, а з 15.09.2022 по теперішній час є територією можливих бойових дій, розгляд справи було відтерміновано.
Крім того, на тривалість виготовлення процесуального документу вплинула обставина знаходження судді у відпустці та на лікарняному. 
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до положень ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Згідно з положеннями ч.ч. 2, 3, 4, 5 ст. 262 КАС України, розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - протягом п`ятнадцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Перше судове засідання у справі проводиться не пізніше тридцяти днів із дня відкриття провадження у справі. За клопотанням сторони суд може відкласти розгляд справи з метою надання додаткового часу для подання відповіді на відзив та (або) заперечення, якщо вони не подані до першого судового засідання з поважних причин. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
06.10.2025 від Військової частини НОМЕР_2 через систему "Електронний суд" надійшов відзив на позовну заяву, в якому щодо задоволення позовних вимог заперечував зазначивши, що в спірних правовідносинах діяв в межах чинного законодавства України, оскільки позивачка не є особою, яка відповідно до п. 1 Порядку 449 має право на виплату грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця. 
Інші заяви по суті справи не надходили.
Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази на предмет належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності та взаємозв`язку доказів у їхній сукупності, встановив наступні обставини.
ОСОБА_2 , з 07.04.2022 року по 11.10.2024 року перебував на військовій службі за призовом під час мобілізації згідно Указу Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 у складі військової частини НОМЕР_2 на посаді стрільця-санітара 2 стрілецького відділення І стрілецького взводу 3 стрілецької роти НОМЕР_5 стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_2 у званні солдата. 
Згідно сповіщення сім`ї №385 від 16 жовтня 2024, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зник безвісті під час виконання бойового завдання 11.10.2024 року в районі населеного пункту Новосадове Краматорського району Донецької області.
22.07.2025 року позивач звернулася до відповідача з заявою, в якій просила зокрема виплачувати всі належні кошти, включаючи додаткову винагороду, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 № 168 (зі змінами), матеріальну допомогу на вирішення соціально-побутових проблем, матеріальну допомогу на оздоровлення за 2025 рік чоловікові ОСОБА_2 який під час захисту Вітчизни зник безвісти 11.10.2024, ОСОБА_1 як дружині без реєстрації шлюбу.
До заяви було долучено наступний пакет документів, а саме: копію паспорта громадянина України - на 5 аркушах; копію картки платника податків - на 1 аркуші; копію рішення суду - на 5 аркушах; копію сповіщення - на 1 аркуші; копію відповіді про відсутність актового запису - на 1 аркуші; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_3 - на 1 аркуші; копію свідоцтва про смерть ОСОБА_4 - на 1 аркуші; копію розрахункового рахунку - на 1 аркуші; згоду на обробку персональних даних - на 1 аркуші.
Відповідач листом від 17.08.2025 року № 1643/12418 відмовив позивачці у виплаті грошового забезпечення безвісно відсутнього військовослужбовця ОСОБА_2 зазначивши зокрема, що ОСОБА_1 (особа, яка спільно проживала, але не перебувала у шлюбі із зниклим безвісти військовослужбовцем згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/6296/24 від 09.04.2025 року; відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян за №00052754422 від 31.07.2025 року, згідно якого у розділі «Зміни, внесені до відомостей актового запису» зазначено відомості про розірвання шлюбу на підставі рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/3101/20 від 16.12.2020 року; заочне рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/3101/20 від 16.12.2020 року, згідно якого шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 12.12.1997 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області (актовий запис № 1068) розірвано) не є особою, яка має право на виплату грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця відповідно до ч. 6 ст. 9 ЗУ «Про соціальний і правовій захист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції ЗУ за № 3995-ІХ від 08.10.2024 року «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх» та відповідно до п. 6 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або зниклих безвісти, що затверджений постановою КМУ за № 884 від 30.11.2016 року в редакції постанови КМУ за № 449 від 15.04.2025 року. 
Позивач, вбачаючи в зазначеному порушення своїх прав, звернувся за їх захистом до суду.
Суд, надаючи оцінку спірним правовідносинам, зазначає наступне. 
Відповідно до статті 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України.
Дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів.
Грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини.
Механізм виплати грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення, сім`ям військовослужбовців Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів військових формувань та правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецтрансслужби та Держспецзв`язку, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх (далі - військовослужбовці), регламентується Порядком виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженим постановою КМУ від 30 листопада 2016 р. № 884 (далі - Порядок №884).
В розумінні п. 1 даного Порядку під «безвісно відсутній військовослужбовець» слід розуміти зниклого безвісти під час захисту Вітчизни військовослужбовця, щодо якого понад 15 днів відсутні відомості про місце його перебування, крім відомостей про самовільне залишення військової частини або місця служби.
Згідно з п.3,4, 5 Порядку №884 за військовослужбовцями зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення (далі - грошове забезпечення) з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону
Виплата грошового забезпечення здійснюється з дня захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, а також інтернування в нейтральних державах або зникнення безвісти, членам сімей військовослужбовців за їх заявою на ім`я командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації).
До заяви додаються:
копії сторінок паспорта повнолітніх членів сім`ї з даними про прізвище, ім`я та по батькові і реєстрацію місця проживання (перебування);
довідка про реєстрацію місця проживання (перебування) членів сім`ї (у разі відсутності такої інформації в паспорті);
копія свідоцтва про шлюб (у разі наявності);
копії свідоцтв про народження дітей (у разі наявності);
копія документа, що засвідчує реєстрацію в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (для осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це контролюючому органу і мають відмітку в паспорті, - копія сторінки паспорта з такою відміткою).
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) розглядає протягом 15 днів подані документи та приймає рішення щодо виплати або відмови у виплаті грошового забезпечення, про що повідомляється заявнику в письмовій формі.
У рішенні про відмову у виплаті грошового забезпечення обов`язково зазначаються підстави для такої відмови.
Командир (начальник, керівник) військової частини (установи, організації) приймає рішення про відмову у виплаті у разі:
подання заяви особами, що не зазначені в пункті 7 цього Порядку;
подання не в повному обсязі документів, зазначених у пункті 4 цього Порядку;
подання заяви з порушенням строків, визначених абзацами шостим і сьомим пункту 6 цього Порядку;
з`ясування в установленому законодавством порядку обставин щодо добровільної здачі військовослужбовця в полон, самовільного залишення військової частини (установи, організації), місця служби або дезертирування.
Прийняття рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення у зв`язку з поданням не в повному обсязі документів не позбавляє заявників права звернутися до командира (начальника, керівника) військової частини (установи, організації) повторно після усунення причин, що стали підставою для відмови у виплаті.
Рішення про відмову у виплаті грошового забезпечення може бути оскаржено у судовому порядку.
Відповідно до п. 6 Порядку №884 виплата грошового забезпечення здійснюється щомісяця на підставі наказів командирів (начальників, керівників) військових частин (установ, організацій) членам сімей:
військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах, - до дня їх звільнення включно;
військовослужбовців, безвісно відсутніх, - до дня набрання законної сили рішенням суду про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, їх інтернування або звільнення, або визнання їх в установленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця із списків особового складу військової частини (установи, організації).
Виплата грошового забезпечення членам сімей військовослужбовців здійснюється у разі, коли заява про його виплату надійшла до військової частини (установи, організації): до дня звільнення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, інтернованих у нейтральних державах; протягом трьох років з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовців безвісно відсутніми або оголошення померлими, але не пізніше ніж до дня набрання законної сили рішенням суду про скасування рішення про визнання їх безвісно відсутніми або оголошення померлими.
Пунктом 7 Порядку №884 визначено, що виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Отже, грошове забезпечення безвісно зниклого військовослужбовця виплачується дружині, а в разі її відсутності повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей.
Спірним питанням у цій справі є обґрунтованість рішення відповідача щодо права на призначення та отримання грошового забезпечення позивачкою, яка вважає себе членом сім`ї такого військовослужбовця, проте не перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, а також не відноситься до інших груп осіб, яким законом надано таке право (батьків, дітей або утриманців військовослужбовця).
Так, стаття 21 Сімейного кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану.
Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.
Згідно зі статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.
Отже, виключно шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків у подружжі.
Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків.
Суд зазначає, що Порядком №884 визначено, що для виплати грошового забезпечення дружині подається свідоцтво про шлюб.
В свою чергу, матеріали справи свідчать, що позивачкою не подано свідоцтва про шлюб.
Крім того, як вже було встановлено судом вище, заочним рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова у справі № 645/3101/20 від 16.12.2020 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , зареєстрований 12.12.1997 року Харківським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області (актовий запис № 1068) розірвано. 
Обставини щодо відсутності зареєстрованого у встановленому законом порядку шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , не заперечується позивачем.
Відтак, фактичне спільне проживання чоловіка та жінки не є шлюбом у розумінні законодавства, тому приписи частини шостої статті 9 Закону № 2011-XII та положення пункту 7 Порядку № 884, які мають імперативний характер в частині визначення кола осіб сім`ї військовослужбовця, не підлягають розширеному тлумаченню і не розповсюджуються на позивачку.
Крім того, суд наголошує, що право на отримання грошового забезпечення має саме один із подружжя, відтак, факт спільного проживання позивача із ОСОБА_2 , не свідчить про те, що вона має офіційний статус дружини.
Таким чином суд дійшов висновку, що відповідачем правомірно відмовлено у виплаті позивачці грошового забезпечення, та, як наслідок, оскаржувана є правомірною та не підлягає скасуванню, відповідно, відсутні підстави й для задоволення похідної вимоги зобов`язального характеру.
Суд також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів позивача), сформовану у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).
Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням встановлених по справі обставин, що підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. 
Підстави для розподілу судових витрат відсутні. 
На підставі викладеного та керуючись статтями 19, 139, 205, 229, 241-247, 250, 255, 293, 295, 297 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп: НОМЕР_1 ) до Військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення. 
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Повний текст рішення виготовлено та підписано - 25.03.2026, враховуючи час перебування судді у відпустці та з урахуванням наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Суддя Супрун Ю.О.